],I>:XAUSSOX, I'OKSTENINGAE, FR. VESTERG. SANDSTENS LAGER. 355 



ribbor; stundom ser man dem slingra sig mellan ribborna, än 

 öfver och än under dem. 



Oåktadt de hittills erhålhia exemplaren ej visa någon full- 

 ständig serie af öfyergångar, är det högst sannolikt, att den 

 konvexa och den mera horisontelt utbredda formen tillhöra sam- 

 ma art, så mycket mer som Dawson af M. grenvillensis funnit 

 två analoga former. 



De närstående Amerikanska formerna förekomma enligt 

 Hall och Dawson alltid på skiktens undra sida, der dessa 

 hvila pä skifFerlera, och äro således afgjutningar af fördjupnin- 

 gar, som på ett eller annat sätt bildats i den en gång mjuka 

 leran. Utan tvifvel är detta äfven förhållandet med den i Vester- 

 götland förekommande försteningen, men jag liar ej varit i till- 

 fälle att direkte konstatera det. 



Slägtet RliysophjcuS' är ännu ett bland de ofullständigast 

 kända; man har icke ens kommit till visshet, huruvida det till- 

 hör växt- eller djurriket. Dessutom innefattar det med sin 

 nuvarande begränsning allt för olikartade föremål. Så synas R. 

 davatus och suhangulatus IIall samt R. emholus ElCHW. vara 

 närmar« beslägtade med Ariliropliycus Harlani (Conrad) Hall 

 än med de öfriga former, som blifvit förda till Rhysopliycus. 

 R. dispar skiljer sig från R. hUohatus och grenvillensis hufvud- 

 sakl^gen genom ribbornas större regelbundenhet och den bestämda 

 vexlingen i deras riktning samt genom den longitudinela insänk- 

 ningens starka utvidgning framåt. I öfrigt hafva dessa tre arter 

 så mycket gemensamt, att de måste betraktas som nära besläg- 

 tade och tolkas på samma sätt. Jag kan ej finna något skäl 

 att med >Hall föra dem till algerna. Om de vore af sådant 

 ursprung, skulle man, bland annat, vänta att finna något stam- 

 eller axelorgan. Dawson, som företrädesvis undersökt R. gren- 

 villensis, anser den mera horizontelt utbredda formen för en 

 afgjutning af spår efter någon Trilobit, den konvexa för afgjut- 

 ningen af en håla, som denne gräft sig till skydds- eller hvilo- 

 plats. På grund häraf ändrar häri slägtnamnet till Rusiclinites. 

 Denna tolkning förefaller, hvad den föri-a formen beträfi'ar, ej 



