364 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 9. 



Svin, talrika, förekoinraande i alla. ätVen mycket höga, ål- 

 drar; små. 



Häst. 



Höns, talrika, smärre och större. 



Gäss, m. fl. 



Fiskar, flera arter. 



Ostron och 



Mytilus edulis, båda sällsynta. 



Vi meddela denna förteckning, oaktadt den, till följe deraf 

 att en stor del af samlingarna ännu icke hunnit genomgås, är 

 mycket ofullständig. 



Hvad särskildt de här nedan afhandlade delar angår, få vi 

 endast påpeka, att vi genom vår undersökning kommit till ett 

 resultat motsatt den allmänna åsigt, som Rütemeyeri) ut- 

 talat, nemligen, att Geten har »hjortlik gracilitet» i motsats 

 till Fåret. Vi hafva nemligen, såsom af det efterföljande lätt 

 faller i dagen, funnit, att ifrågavarande delar hos Hjorten står 

 närmare det fornsvenska Fåret än vår dermed liktidiga Get. 



' För jemförelses skull hafva vi anfört uti de efterföljande 

 tabellerna några individer från vår tid, hvilket vi då alltid 

 hafva påpekat. Vid de efterföljande beräkningarna hafva vi 

 nästan uteslutande lagt till grund de fornsvenska djuren, och, 

 der vi behöft begagna nyare individer, äfven anmärkt sådant. 



Uti historiskt och anatomiskt hänseende är det de meller- 

 sta ossa metacarpi och metatm^si, som spela den vigtigaste rolen 

 hos djur, som hafva dessa ojemförligt mera utvecklade än de 

 öfriga. Det är derföre vi här hufvudsakligen fästa uppmärk- 

 samheten på dem. De motsvara det tredje och fjerde hos 

 menniskan och i allmänhet hos djur, som hafva fem sådana. 



Hos några andra djur, såsom hos Elg och Häst m. fl. få 

 vi anledning, att äfven omtala de öfriga. Redskap äfven af 

 dylika hafva blifvit i äldre tider använda. 



Flera arter af slägtet Capra m. fl. skola vi omtala uti fjerde 

 afdelningen af dessa undersökningar. 



') Die Fauna der Pfahlbauten in der Schweiz, p. 127. 



