KINBERG, UNDEÄSÖKNINGAR RÖRANDE DJURENS HISTORIA. 405 



1. 



Ossa metacarpi. 



Breda; bakre ytan bred; öfre ledytan lialfmånformig. 

 OVIS ARIES L. Gammal svensk stam. 



Extremitas superior 1. hasis. Ledytan smalare i förhållande 

 till vidden framåt. 



Corpus, hos unga djur Diapliysis, vid midten smal, nära 

 jemnbred, framåt starkt convex; det nedre foramen ligger högt. 



Extremitas inferior med capitula smalare; ledrullarnas inre 

 delar framtill höga, parallela; deras mellersta kam baktill föga 

 böjd, fortsattes uppåt uti låga kammar; groparna öfver ledytorna 

 grunda. 



Hela benet långt i förhållande till alla bredd-dimensioner. 

 CAPKA HIRCUS L. Gammal svensk stam. 



Extremitas superior. Ledytan bredare i förhållande till 

 vidden framåt. 



Corpus vid midten bred framtill mera platt; det nedre fora- 

 men ligger lågt. . , 



Extremitas inferior bredare; ledrullarnas inre delar framtill 

 nedåt convergerande; deras mellersta kam baktill jemnt båg- 

 böjd, starkt bakåt utskjutande; groparna öfver ledytorna djupa. 



Hela benet kort i förhållande till alla bredd-dimensioner. 



Handjurens ossa metacarpi hos båda djurslagen bredare oeh 

 starkare än hondjurens. 



2. 



Ossa metatarsi. 



Trinda; bakre ytan smal; öfre ledytan cirkulär. 

 OVIS ARIES L. Gammal svensk stam. 



Extremitas superior. Ledytan baktill utdragen, bredden 

 något mindre än vidden framåt. 



Corpus vid midten smal, nära jemnbred. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 26. N:o H. ' 14 



