KINBERG, UNDEKSÖKNINGAK RÖRAjSDE DJURENS HISTORIA. 409 



10. 



Hos de anträffade prseparaterna af yngre djur är bredden 

 i allmänhet betydligt mindre hos Får än hos Get. 



Den minsta bredden hos de största prseparaterna, anförda 

 vid 5, Tab. 27, af de unga djuren är i allmänhet större hos 

 Get än hos Får. Af de uti tabellerna upptagna tal kan man 

 dock, hvad handjuren angår, finna, att Fåret till bredden hos 

 detta ben kunde öfverträfFa Geten. 



11. 



Vid jeraförelse emellan de vid (■> och 15, Tab. 27, anförda 

 tal finner man, att epiphysen sammanväxte med diaphysen hos 

 Geten, då minsta bredden hos denna var minst 12,5 m.m., och 

 att suturen var öppen, då samma bredd var högst 14,5 m.m. 

 Variationen kan således antagas hafva utgjort 2 m.m. Hos 

 Fåret betecknas dessa samma i förhållanden med talen 10 och 

 15, och variationen således med 5. Dessa tal uttrycka sålunda 

 en betydlig olikhet emellan utvecklingen hos Fåret och Geten, 

 och visa, att variationen var större hos Fåret än hos Ge- 

 ten, men mindre hos bredden af diaphysen än uti benets 

 öfre ända. § 7. 



12. 



Af tabellen 1 finner man, att benet är smalast än närmare 

 öfre ändan, än vid midten, än nedom denna, och att det stundom 

 är jemnbredt. Dessa olikheter i bredden öfverträffa hos Fåret 

 sällan 1 m.m. och äro angifna, då de gå till 0,5 m.m. och något 

 derunder. Hos Geten och isynnerhet hos Bocken är olik- 

 heten större emellan öfre och nedre delen af diaphysen, och 

 diaphysen i regeln afsmalnande uppåt. 



13. 



Största bredden af diaphysens nedre ända ligger ofvanom 

 dess nedersta spetsar, som inskjuta uti epiphysen. Den är 

 större än bredden i benets öfre ända, och bredden är i regeln 

 större hos Get än hos Får. 



