KINBEKG, UNDERSÖKNINGAR RÖRANDE DJURENS HISTORIA. 411 



15. 

 Hvad nu ossa metacarpi och ossa metatarsi angår, så hafva 

 vi, i öfverensstämmelse med dessa reglor, valt till enhet den 

 minsta tvärdiametern hos dessa ben. Reduktionen af de genom 

 direkta mätningar vunna talen hafva vi inskränkt till den vig- 

 tigaste, nemligen benets längd. De uti columnen E uti tabel- 

 lerna anförda tal hafva vunnits ur den enkla formeln 

 A:C^E:\ eller 



dervåd A — den absoluta längden, C = minsta bredden och E 

 =■ den reducerade längden. Samma betydelse hafva dessa bok- 

 stäfver uti alla tabellerna. Genom insättning af de genom di- 

 rekt mätning erhållna talen för hvarje särskildt ben hafva vi 

 sålunda erhållit den reducerade längden hos dem alla. Det tal, 

 som uttrycker den reducerade längden, utvisar sålunda propor- 

 tionen emellan benets största längd och minsta bredd. 



Då största längden står i samband med benets och djurets 

 höjd och bredd-dimensionerna med dess styrka, och denna står 

 i ett omvändt förhållande till höjden, så kan man säga, att talen 

 för den reducerade längden äfven gifva, åtminstone hvad de här 

 omhandlade delarna angår, en föreställning om både individets 

 relativa och laterala styrka, och dennas förhållande hos de olika 

 individerna och arterna sins emellan. 



16. 



1 detta afseende finner man af tabellerna följande förhål- 

 landen afgjorda, nemligen att den reducerade längden knappt 

 ökas> med individets tillväxt, att deremot tillväxten af den abso- 

 luta längden sker hastigare än af bredden; att vid lika längd 

 styrkan är omvändt proportionel till den reducerade längden; 

 att hos både Får och Get den reducerade längden är större 

 hos hondjuren än hos handjuren, samt att den reducerade längden 

 hos Geten är mindre än hos Fåret, allt hvad de forusvenska 

 och de unga djuren af dessa slag angår. 



