412 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1S69. 



17. 



Af tabellen 27: B synes derjemte, att den reducerade medel- 

 längden af ossa metacarpi, utan epiphys, hos Geten förhåller 

 sig till densamma hos Fåret 



= 6,55 : 9 eller = 1 : 1,37 

 dervid man dock måste ihågkomma, att dessa tal icke äro fullt 

 bestämda, emedan minimitalen icke kunna anses tillräckligt nog- 

 granna. Vid jemförelse med slägtet Cervus, med en reducerad 

 längd hos dessa de unga djurens ben af 10,9 — 12, ser man otve- 

 tydigt, att Fåret i detta hänseende står emellan Geten och 

 Hjorten, och liknar snarare det senare djuret än det förra i). 



Äldre djur. 



18. 



Den minsta längden hos de ifrågavarande djurens ossa meta- 

 carpi är mycket upplysande, såsom utvisande en den lägsta och 

 minsta utvecklingen af nämnde delar hos det fullvuxna djuret. 



De vunna talen visa dessutom, att dessa ben voro vid deras 

 minsta utveckling hos Geten kortare än hos Fåret, och att 

 skilnaden synes emellan dem hafva varit 12 m.m. Men vid 

 jemförelse med den största längden hos ossa metacarpi af unga 

 och den minsta af äldre finner man följande: 



Ossa metaca^yi hos de unga voro: 



m.m. m.m. 



hos Geten utan epiphys 90, hos Fåret 115, 



-tillökning för epiphysen " c. 15, « » 13. 



105. 128. 

 Om härifrån dragés benets minsta längd hos det 



fullvuxna djuret ." ■ 90, » » 102. 



återstå för Geten 15, för Fåret 26. 



Dessa tal utvisa sålunda den variation, som i detta hän- 

 seende egde rum, och tillika att variationen var betydligt större 

 lios Fåret än hos Geten. Det lider intet tvifvel, att den till 

 stor del har haft de orsaker, vi redan omtalat. 



') Uti tredje och fjerde afdelningarna af dessa undersökningar kommer detta 

 förhållande att närmare utredas. 



