KINBERG, UNDEKSÖKKINGAll RÖRANDE DJURENS HISTORIA. 509 



Det är tydligt, att någon ringa grad af variation jemväl 

 skulle kunna uppkomma efter inträdet i culminationsperioden, 

 men denna synes alltid hafva varit mycket obetydlig, och då 

 abnorma och pathologiska tillstånd afräknas, må vi antaga den 

 nära nog för ingen, 



m.in. 



Af den ofvan funna totalskilnaden: 31 kommer sålunda 

 på den rent ungdomliga utvecklingen ett 



minimum af 8, 



variationen och tillväxten under öfvergån- 



gen till culminationsperioden 14,5, 



tillväxt under culminationsperioden 8,5, 



31. 



Det behöfver icke anmärkas, att dessa tal kunna af kom- 

 mande fynd lida några modifikationer. Emellertid torde vi få 

 påpeka den märkliga öfverensstämmelsen emellan dessa tal och 

 dem, som på annan väg erhållits, och hvilka återfinnas uti Tab, 

 34: B 4 och Tab. 35: B 4. 



Dylika beräkningar kunna äfven göras om öfriga dimensioner. 



15. 16. 



Den minsta bredden hos corpus ossis metacarpi af det 



äldre djuret var: 



m.m. 

 högst ; 37 (Tab. 43: 16) 



lägst 20,5 (Tab, 43: 15) 



Skilnaden 16,5 



uttrycker således den här förekommande variationen. 



Minsta bredden var 



m.m. 



(Tab. 43: 6), 



(Tab. 43: 15). 



Skilnaden 9,5 



utgjorde variationen under öfvergången till culminationsperioden. 



m.m. 

 Om vi från det funna variationstalet 16,5 



draga variationen under öfverg, till culminationsperioden 9,5 



utgör skilnaden 7 



måttet på den laterala tillväxten under culminationsperioden. 





m.m. 



bos unga, maximum 



30 



» gamla, minimum 



20,5 



