KINBERG, UNDERSÖKNINGAR RÖRANDE DJURENS HISTOIRA. 511 



svara hvarandra, kunna vi endast under denna reservation för 

 vidare beräkningar använda suturytans bredd i stället för led- 

 gångens, hvilket må ikägkommas vid användande af kolumnerna 

 D uti tabellerna för de combinerade beräkningarna öfver varia- 

 tionerna. 



Draga vi från den funna 

 variationen under culminatiohsperioden 28, 



» » öfvergangen till densamma 16, 



så uttrycker skilnaden 12 



den laterala tillväxten af capitula. Denna betydliga tillväxt 

 under culminationsperioden är' ofta lätt att på prgeparaterna 

 iakttaga, står i samband med djurens skefbenthet, och synes 

 till en stor del bero på dessa djurs användande såsom dragare. 



19. 20. 



Den reducerade längden var hos de gamla djuren 



högst 8,1 (Tab. 43: 20),. 



lägst ■ 5,2 (Tab. 43: 19). 



Skilnaden 2,9, 



uttrycker dess variation under culminationsperioden. 



Vi hafva redan framställt den tillökning, som hos de unga 

 djurens ossa metacarpi åstadkoms genom epiphysen (§ 2). 



Under culminationsperioden förhöll sig variationen till den 

 reducerade längden sålunda: 



Vid den minsta längden =: 2,9:5,2 =1:1,79, 



» » största » =2,9:8,1 =1:2,7 9, 



)) medellängden =2,9:6,65 = 1:2,29. 



För våra beräkningar behöfva vi isynnerhet bestämma den 

 reducerade längden af epiphysen under öfvergangen till cuhnina- 

 tionsperioden. 



Då vi se, att variationen hos den minsta bredden 



m.m. m.m. 



vid en längd lios diaphysen af 133 var G,5 (Tab. 32: C 7) 



« » » » « » 171 '> 2,5 » » » 



och att maximum vid 160 " 8 » » <> 



samt att 



