^ ■• r I r 



KINBERG, UNDERSÖKNINGAR RÖRANDE DJURENS HISTORIA. Ol O , 



23. 24. 



Förhållandet emellan bredden af basis hos ossa metatarsi 

 och ossa metacarpi var 



emellan minimitalen = 29 : 33 eller = 1 : 1,1 38 . . . (Tab. 44: 23, Tab. 43: 3), 

 maximitalen = 45 : 55,r> >> = 1 : 1,233 . . . (Tab. 44: 24. Tab. 43: 4), 

 medeltalen =37:44,25 » = 1 : 1,193 . . . (Tab. 44: B. Tab. 43: B). 



Diaphysens basis hade en bredd af 



m.m. 



högst 45 , . (Tab. 44: 24), 



minst 29 . (Tab. 44:23). 



Skiluaden 16 



uttrycker maximum af denna dess laterala utveckling under tiden 



från födelsen till culminationsperioden. 



m.m. 



Jemföra vi detta tal 16 



med det motsvarande för ossa metacarpi 22,.5 (§4), 



så finna vi skilnaden dem emellan vara 6,5 m.m. och att i detta 

 hänseende ossa metatarsi förhöllo sig till ossa metacarpi 

 ^ = 16:22,5 eller = 1:1,4. 



Denna proportion uttrycker den olika hastigheten uti dessa 

 delars utveckling under denna period, och öfverensstämmer med 

 hvad vi redan framställt rörande förhällandet emellan variations- 

 latituden och dimensionen. 



25. 26. 

 Den minsta bredden hos diaphysen förekom hos de yngsta 

 djuren alltid vid midten. Småningom utvecklade sig midten af 

 diaphysen hastigare än den ofvanom midten liggande delen deraf, 

 så att benet bl ef till stor del jemnbredt och slutligen smalare 

 uppåt. Sällan förekommo individer, der benet afsmalnade nedom 

 midten. (Jemf. Tab. 36). 



Det funna m.m. 



maximitalet var 26 (Tab. 44: 26), 



minimitalet ,. . 14 (Tab. 44: 25). 



Skilnaden 12 



uttrycker den högsta laterala tillväxt, som egde rum innan epi- 

 physen sammanväxte med diaphysen. Denna kunde dock vid 



