KINBERG, UNDEKSÖKNINGAU RÖRANDE DJURENS HISTORIA. 523 



Vi kunna således under denna period i allmänhet hos dessa djur 

 begagna talet 1 för epiphysens reducerade längd. 



Den reducerade längden för hela ossa^' metatarsi hos de 

 unga djuren utgjorde alltså: 



för diaphysen för epiphysen 



minst 7,1 + 1 = 8,1 . . . (Tab. 44: 29), 



högst 10,4 +1 = 11,4 ...(Tab. 44: 30), 



i medeltal . 8,75 + 1 = 9,75 ... (Tab. 44: B). 



Då nu den reducerade maximilängden utgjorde 



hos det unga djuret 11,4 



och rainimilängden hos det gamla.. 7,i, 

 var medeltalet 9,2. 



Men emellan samma tal 



hos det unga djuret 11,4 



och » » gamla » 7,i, 



var sldlnaden 4,3 



och utvisar variationens omfattning vid denna tid. 



Förhållandet emellan den funna variationen och den redu- 

 cerade längden visar sig sålunda: 



det funna variationstalet..' 4,3 



den reducerade längden i medeltal 9,7 5 



och förhållandet emellan dem var således 



= 4,3:9,75 eller = 1:2,267. 



Under öfvergången till culminationsperioden förhöll sig varia- 

 tionen till den reducerade längden: 



hos ossa metacarpi = 1 : 2, 1 2 5 ... . (§§ 19, 20), 

 » ossa metatarsi = 1 : 2,2 6 7. 



Hos de fullvuxna djuren var den reducerade längden 



ni.m. 



högst 10,7 (Tab. 44: 40), 



7,1 (Tab. 44: 39), 



Skilnaden 3,6 



utvisar omfattningen af den variation, som förekom efter inträdet 

 i culminationsperioden. 



