SUNDEVALL, FOGLARNE Pl S:T BARTHELEMY. 583 



2. Henicocichla noveboracensis (Gm.) Gab. Mus. H. 16. — 

 Blott ett exemplar, skjutet d. 10 Febr. 1866, hemfördt afW. Thun- 

 BERG. (Förekommer sannolikt blott om vintern?). 



3. Euphonia fiavifrons. Emberiza flav. Sparrm. Mus. Garlss. 

 92. — Tanagra flav. Latb. Suppl. Iud:s (ex M. Garlss.). Mas co- 

 lore similis femince, et simillimus feminse E. sclateri Bp. (Eupli. 

 fiavifrons, Sclater Tan. Z. Pr. 1856, 271): dorso sordide viridi, gastrseo 

 et uropygio flavescenti-viridibus; gula purius flava. PauUo major: 

 ala, o^ 65, 63; 9 60 mml Cf. infra, Aves ex Portorico, n:o 14. 



Allmän på ön; stannfogel; flera exemplar af båda könen äro 

 liemsända. Utan tvifvel är det i Mus. Garlss. afbildade exemplaret, 

 som ännu finnes qvar i Riksmuseum, från S:t Barthelemy, liksom 

 flera andra exemplar i äldre Svenska fogelsamlingar. — Bland de 

 erhållna fogelboen finnes ej något som är angifvet att tillhöra denna 

 art; men ett, som innehåller 3 ägg, funnet d. 22 Jan. 1866, torde 

 sannolikt höra hit, enär äggen afvika från alla de öfriga hemsända 

 och väl öfverensstämma med Gosse's uppgift om dem af en när- 

 slägtad art på Jamaica (Gosse, Jam. p. 241). De äro' nämligen till 

 färgen nära lika' äggen af Phonipara bicolor: livita med små, röd- 

 bruna, tätt stående fläckar omkring storändan; men de äro betydiigen 

 större: 19 mm. långa, och midtpå, i proportion, smalare, med mindre 

 convexa sidor (subcylindriska). Sjeifva boet liknar ock det af Pho- 

 nipara (fee nedan) och har varit öfvertäckt, men är tydligen skadadt 

 under nedtagningen eller under transporten, och derigenom icke så- 

 som Gosse säger, nästan så stort som ett barnhufvud. Men balens 

 vidd visar att ' det har varit stort. Det omtalas här blott såsom 

 tvifvelaktigt och till framtida närmare efterseende. - — Om fogelns 

 sång finnas inga uppgifter, liksom om de öfrigas. 



4. Phonipara bicolor (L.) Bp. stirps caribcea? an Pli. omissa 

 Jard. ? — Mas nigredine faciei gutturisque multo latins extensa, quam 

 in avi ex Hayti et Jamaica, et reliqua parte capitis, ventrisque fuscis, 

 multo obscurioribus quam in illa. — Femina notseo toto, usque in 

 frontem^ dilutius fuscescenti-virescente; gastraeo toto, cum gula, palli- 

 diore, nec alba. 



Högst allmän; flyttar icke bort. Boet sättes bland qvistarna af 

 små buskar; det är ganska stort i förhållande till den lilla fogeln: 

 ett betydligt antal hemsända bo vari-era mellan 90 och 130 mm. yttre 

 diameter. Till formen äro de ganska olika. De flesta äro nästan 

 klotrunda, med rund, tämligen vid ingång på sidan, något uppåt; 

 således fullkomligt öfvertäckta; andra ha blott ena sidan högt upp- 

 stående, eller något öfverböjd såsom ett tak; några äro blott skål- 

 formiga, med hela öfre brädden lika hög; men dessa äro djupare än 

 andra skålformiga fogelbon. Alla äro ganska tjocka, löst och glest 

 hopsatta af växtstjelkar och grässtrån, ofta klädda utanpå med bomull, 

 fibrerna af multnade löf o. d. I hvardera funnos, från början af 

 Mars till slutet af Juli 4 (eller flera) ä^g af vanlig, starkt rundad 

 form, 15 å 16 mm. långa; hvitgrå med små, rödbruna eller gråbruna 

 fläckar, som stå ganska tätt på storändan, men föröfrigt glesare. 



