EDLUND, OM Ef.EKTR. IND.- OCH DISJUNKTIONSSTRÖMMAK. 701 



af polytorna blir mindre i den mån gasen förtunnas, emedan den 

 elektriska täthet på polytorna, som erfordras för gnistbildningen, 

 förminskas med trycket^). Om nu gasens ledningsförmåga, så- 

 som sannolikt är, tilltager och gnistans duration växer, då gasen 

 förtunnas, så innebär det funna resultatet, att utslagen först af- 

 taga och sedan åter ökas, icke någonting oförklarligt. Det for- 

 dras dock ytterligare undersökningar för att med bestämdhet 

 kunna afgöra, om det antydda förklaringssättet är antagligt. 



I sammanhang härmed gjordes äfven försök med några Geiss- 

 lerska rör för att efterse, om disjunktionsströmmen i dem kunde 

 varseblifvas. Tre af dem, af hvilka enligt påskrift ett innehöll 

 syrgas, ett annat vätgas och det tredje chlor, visade ganska tyd- 

 liga utslag; hvaremot ett dylikt, innehållande kolsyra, äfvensom 

 ett utan påskrift icke lemnade några ojäfaktiga bevis på till- 

 varon af en disjunktionsström. 



4. Såsom bekant är, åstadkommer den galvaniska ström- 

 men i Voltas ljusbåge en starkare afrifning af den positiva po- 

 len än af den negativa. Om man noga betraktar två lika pol- 

 ytor, mellan hvilka urladdningar från elektroformaschinen under 

 någon tid ägt rum, så är det lätt att skilja den positiva pol- 

 ytan från den negativa, emedan den förra synes mer förändrad 

 än den sednare. Den positiva elektriciteten är således verk- 

 sammast vid sönderrifningen. Då den positiva elektriciteten lätt 

 utströmmar ur en skarp spets, utan att dervid förorsaka någon 

 större sönderrifning, så bör häraf följa, att, om den ena polen 

 utgöres af en spets och den andra af en plan skifva, ställd vinkel- 

 rätt mot urladdningens riktning, sönderrifningen blir starkare, dä 

 den positiva strömmen går från skifvan till spetsen, än om den- 



') I ea föregående uppsats har jag utan experimentela bevis antagit, att den 

 elektriska gnistan icke bör undergå någon märkbar förändring, om en gal- 

 vanisk ström går derigenom i den ena eller den andra riktningen, ocb på 

 detta antagande har jag grundat en method att direkt uppmäta den disjuuk- 

 tions-elektromotoriska kraften. Detta antagande har dock visat sig vara 

 origtigt. Gnistan undergår en betydlig förändring genom den galvaniska 

 strömmens genomgång, så att de erhållna bestämuingarne icke kunna anses 

 gälla annat än för det fall, att en galvanisk ström genomgår gnistan. 



