702 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK, 1869. 



samma ^år tvärtom. Då urladdningen genom gnistan går från 

 skifvan till spetsen, är det således att vänta, att disjunktions- 

 strömmen skall blifva starkare, dels emedan den disjunktions- 

 elektromotoriska kraften växer med afrifningen, dels ock emedan 

 mängden af de från polen lösryckta partiklarne är större och 

 derföre gnistans ledningsförmåga bättre. 



För att pröfva riktigheten häraf fastades på den ena af de 

 två förskjutbara metallstängerna i glascylindern en rund mes- 

 singsskifva, 27 millimeter i diameter, och på ändan af den an- 

 dra stången skrufvades en koniskt skarpt tillformad spets af 

 messing. Försöken gjordes i luftfyldt rum. 



Utslag 



Försöket 



22: 







- 





Skifvan negativ. 



Skifvan po 



sitiv. 



Skifvan negativ. 



1 



28,9 



36,6 





27,4 





27,9 



34,1 





25,9 



^% ' 



27,4 



31,9 





24,6 





24,0 



34,1 





25,4 



Med 



ium 27.1 



34,2 





25,8. 



Försöket 23. Derefter gjordes följande observationer, sedan 

 maschinen blifvit något förändrad, och ledningarne omkastade, så 

 att utslagen skedde åt motsatt håll. 



Utslag 



Försöket 24. Den koniska messingsspetsen borttogs, och i 

 dess ställe påskrufvades ett 3 centimeter långt glasrör, som tätt 

 omslöt en platina tråd af 1 millimeters diameter. Tråden räckte 

 jemnt ut till glasrörets ändyta. Härmed anställdes tre försöks- 

 serier, vid hvilka gnistans längd var 1, 2 och 3 millimeter. Det 

 är tillräckligt att här anföra blott de slutliga medeltalen. 





Skifvan negativ. 



Skifvan positiv. 



Skifvan negativ. 





35,4 



47,3 



36,5 





34,7 



46,3 



36,7 



( 



34,0 



44,3 



35,7 





— 



42,0 



36,2 



M 



^edium 34,7 



45,0 



36,3. 



