EDLaND, OM ELEKTR. IND.- OCH DISJUNKTIONSSTRÖMMAR. 705 



kommo så nära intill hvarandra, att en gnista mellan dem kunde 

 öfverhoppa. Qvicksilfret upphemtades i två skilda rum i ett 

 understäldt glaskärl. Då det ena kärlet med en ledningstråd 

 förbands med punkten c och det andra med punkten e, ertiöllos 

 så snart maschinen sattes i verksamhet, så tydliga utslag, att 

 någon tvekan om qvicksilfrets elektromotoriska egenskap uti ifrå- 

 gavarande hänseende icke kunde uppstå. 



Samma försök repeterades, sedan glaskärlen blifvit fyllda 

 med svafvelsyrehaltigt vatten i stället för med qvicksilfver. Ehuru 

 en svag gnista, som i mörker var mycket väl synlig, öfverhop- 

 pade emellan de båda vattenstrålarne, förmärktes dock inga tyd- 

 liga utslag, som kunde tillskrifvas disjunktionsströmmen. Oak- 

 tadt detta negativa resultat tviflar jag dock icke derpå, att 

 vattnet är elektromotoriskt uti ifrågavarande hänseende, ehuru 

 de medel, som för tillfället stodo mig till buds, icke voro lämp- 

 liga för att visa, att så är förhällandet. 



5. I en föregående uppsats har jag bevisat, att om de in- 

 duktionsströmmar, som uppkomma genom elektro-induktion, få 

 tillfälle att genomgå en elektrisk urladdningsgnista, så förmå de 

 strömmar, som söka genomgå gnistan i samma riktning som ur- 

 laddningsströramen, att lättast genomtränga densamma. Gnistan 

 gör således tjenst som elektrisk ventil: af de två i motsatt rikt- 

 ning gående induktionsströmmarne genomsläppes den i största 

 proportion, som går i samma riktning som den elektriska ur- 

 laddningen. Att äfven den andra strömmen i någon mån kom- 

 mer fram, kan man redan se af gnistans utseende. Om induk- 

 tionsruUen insattes i ledningen mellan e och c/ (se figuren), blir 

 gnistan mattare och förmår icke slå igenom lika långt afstånd 

 mellan kulorna som om rullen är borta: ett bevis för att den 

 induktionsström, som uppstår vid gnistans början och som går 

 i motsatt riktning mot urladdningen, verkligen till en del genom- 

 går gnistan. I detta fall blir således gnistans intensitet förmin- 

 skad genom Induktionen; dess intensitetskurva blir lika som ut- 

 plattad. Om deremot induktionsrullen har sin plats mellan e 

 och h, växer gnistans Intensitet till följe deraf, att den indu^äö^ 





r •V. -^ i' 





