EDLUND, OM ELEKTR. IND.- OCH DISJUNKTIONSSTRÖMMAR. 711 



går från spetsen till skifvan, så aftager utslaget hastigare vid 

 förtunningen och ötVergär derefter till ett utslag ät motsatt håll, 

 hvilket tillväxer, då förtunningen förstoras. 



Dessa omständigheter hafva icke nöjaktigt kunnat förklaras 

 före upptäckten af disjunktionsströmmarne. Nu deremot är för- 

 klaringen ganska enkel. Det utslag, som erhälles, då ventilen 

 är fylld med luft, härrör icke från den direkta induktionsströrn- 

 men, såsom man hitintills antagit, utan från den disjunktions- 

 ströni, som förorsakas af den inversa induktionsströmmen. Då 

 luften förtunnas blir disjunktionsströmmen svagare, och induk- 

 tionsströmraarne börja mer och mer göra sig gällande; slutligen 

 bestämma dessa utslagets liktning. Nu veta vi genom resulta- 

 terna af försöken 27 och 28, att induktionsströmmen förmår 

 lättare att genomgå gnistan, om den får gå från skifvan till 

 spetsen än om den måste gå tvärtom. Om derföre ventilen är 

 vänd sä, att den direkta induktionsströmmen får gå från skifvan 

 till spetsen, så måste utslagets liktning bibehålla sig oförändradt, 

 då man går från det luftfyllda rummet till det lufttomma. Men 

 utslaget förorsakas icke hela tiden af samma ström: i det luft- 

 fulla rummet är det disjunktionsströmmen och i det luftförtun- 

 nade den direkta induktionsströmmen, som hufvudsakligen be- 

 stämmer utslaget. Om deremot ventilen är vänd sa, att den 

 inversa induktionsströmmen går från skifvan till spetsen, sä får 

 denna ström öfverhand och bestämmer utslagets riktning, då 

 luften är förtunnad. I detta fall måste således utslaget ändra 

 riktning, då man går frän det luftfulla rummet till det luftför- 

 tunnade. I det luftfulla rummet har disjunktionsströmmen öf- 

 verhand; i det luftförtunnade deremot är den inversa induktions- 

 stömmen den starkare. 



Af föregående undersökning hafva vi erhållit ett enkelt me- 

 del att experimentelt kunna afgöra, om ett gifvet utslag på gal- 

 vanometern förorsakas af en disjunktions- eller induktionsström. 

 Försöken 22 — 24 visa nemligen, att om gnistan bildas mellan 

 skifva och spets, så blir disjunktionsströmmen störst, om ur- 

 laddningen går från skifvan till spetsen, eller hvilket är det- 



