EÜLUNI), OM ELEKTR. IND.- OCH DISJUNKTIüNSSTllÖMMAR. 713 



Vid en ytlig betraktelse kan det förefalla orimligt, att dis- 

 junktionsströmmen kan hafva en mångdubbelt starkare inverkan 

 på magnetnålen än den urladdningsström, af hvilken den för- 

 orsakas. Man skulle kunna tycka, att urladdningsströmmens 

 direkta inverkan på magnetnålen borde vara lika stor, som om 

 denna ström först uppkallar en disjunktionsström, hvilken se- 

 dermera utöfvar magnetisk verkan. Det är dock lätt att visa, 

 att denna orimlighet endast är skenbar. Att elektriciteten be- 

 står i en rörelse är icke något tvifvel underkastadt. Men 

 detta förutsätter, att någonting finnes, som röres, detta må^ 

 nu vara kroppens partiklar, ethern eller något annat ämne hvil- 

 ket som helst. Kallar man nu den massa, som vid den elek- 

 triska urladdningen försättes i rörelse, för M och dess hastig- 

 het V, så är MV- den lefvande kraften hos urladdningsslaget. 

 Om på samma sätt m betecknar den massa, som är i rörelse i 

 disjunktionsströmmen, och v dess hastighet, sä är mv- disjunk- 

 tionsströmmens lefvande kraft. Denna sednare qvantitet kan 

 icke vara större än den förra, men väl mindre, emedan det väl 

 alltid är fallet, att icke urladdningsslagets hela lefvande kraft 

 öfvergår på disjunktionsströmmen. Vore nu magnetnålens ut- 

 slag proportionelt med den inverkande strömmens lefvande kraft, 

 så kunde det utslag, som disjunktionsströmmen förorsakar, omöj- 

 ligen blifva större än det, som urladdningsströmmen direkt kunde 

 åstadkomma. Men inverkan på magnetnålen är icke propor- 

 tionel med lefvande kraften, utan med strömstyrkan, det vill säga 

 med mv, och denna qvantitet kan mycket väl vara mångdubbelt 

 större än MV, fastän mv- alltid är mindre eller på sin höjd lika 

 stor med MV-. Om t. ex. M = I och V = 100, så är MV- = 

 10000; är m = 10000 och v = 1 så MV- = mv-; men mv = 100 

 MV. 1 det elektriska slaget är den massa, som röres, obetyd- 

 lig, men dess hastighet är stor; i disjunktionsströmmen åter är 

 förhållandet tvertom. Genom det n^iekaniska arbete, som ur- 

 . laddningsströmmen förrättar i gnistan, öfvergår en af dessa rö- 

 relseformen- i den andra. 



