715 



Öfversis;t af Konp;l. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1869. N:o 8. 



Stockholm. 



Kemisk undersökning af meteorstenarne från Hessle. 

 Af G. Lindström. 



[Meddeladt den 13 Oktober 18tJ9.] 



Sedan början af detta århundrade hafva meteoriterna, och de 

 desamma beledsagande fenomener, utgjort föremål för talrika 

 undersökningar. De många för vetenskapen vigtiga frågor, hvilka, 

 såsom man har skäl att hoppas, genom studiet af dessa kroppar 

 skola erhålla sin lösning, förklara äfven tillräckligt det stora in- 

 tresse de ingifva. Såsom ett litet bidrag till deras kännedom får 

 jag förelägga följande undersökning af meteorstenarne från Hessle. 

 ' Dessa stenar, hvilka tillhöra det allmännaste slaget af sten- 

 meteoriterna eller Roses Chondriter, bestå af en lös askgrå 

 grundmassa med inmängda kulor af mörkare gl-å färg. Dessa 

 kulor, hvilka vanligen äro ganska små, men någon gång uppgå 

 till en linies diameter, förekomma uti stor mängd i stenarne. 

 Kulorna äro betydligt hårdare och tätare än den askgråa massan. 



För öfrigt observerar man i stenarne en mängd metalliska 

 partiklar, dels hvita, glänsande och konvexa fjäll af nickeljern, 

 dels gul- eller rödaktiga, sällan bronzfärgade korn af svafvel- 

 jern, samt talrika rostfläckar. På ytan äro meteoriterna öfver- 

 dragna med den vanliga svarta smälthinnan. Denna är merän- 

 dels af en matt färg, men stundom något mera glänsande på 

 stenarnes upphöjningar, ochgenomdragen af en mängd fina sprickor. 



En splittra af stenen upphettad i tång för blåsröret, blir 

 rödbrun till svart, smälter ej i kanterna men tyckes stun- 

 dom smälta på ytan af profstyckets upphöjningar till en svart, 

 något glänsande slagg. Kulorna äro mera svårsmälta än den 



