764 ÖrVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1869. 



15. 



Jemföra vi prseparaterna från de olika länderna, så finna 

 vi ett minimum hos individer från Spetsbergen, men att maxi- 

 mum hos dessa öfverskjuter minimum hos djuren från Lappland 

 och Grönland. 



Minimum hos o^ från Spetsbergen hafva vi funnit vara 27 

 m.m., hos $ understiger det säkerligen detta tal. Maximum hos 

 (/> från samma trakt var 32 m.m. Variationen hos dessa är 

 alltså minst 



m.m. 



= 32 — 27 = 5 (Tab. 46: 12, 5), 



hvilket tal äfven uttrycker den funna variationen hos ef under 

 culminationsperioden. 



16. 



Skilnaden emellan de olika könen hos dessa individer låter 

 sig väl ej här bestämmas, då minimitalen för $ saknas, men 

 skilnaden emellan maximitalen var 



Q^ ^ m.m. 



= 32 — 29 = 3 (Tab. 46: 12, 7). 



Detta tal kan antagas motsvara den starkare laterala utveck- 

 lingen af denna del hos o^. 



På enahanda sätt kunna de öfriga proportionerna erhållas 

 af de tal vi i tabellerna anfört. Sedan vi alltså meddelat exempel 

 på dessa beräkningar, kunna vi här utesluta de öfriga, isynnerhet 

 som de af vårt material erhållna minimi- och maximital, till följe 

 af dettas otillräcklighet, icke kunna anses definitiva. Hvad vi 

 emellertid funnit, inhemtas lättast af de meddelade tabellerna. 



För så vidt vi känna, har Renen icke- blifvit här funnen 

 fossil norr om Skåne. De uti Stockholm funna prseparater anse 

 vi ditförda, och knappast tillhörande djur, som der hafva lefvat. 



Huruvida Renen i Skåne och Frankrike varit vild eller tam, 

 och på det förra likasom på det senare stället lefvat liktidigt 

 med menniskan, torde vi få tillfälle, att framställa, sedan de 

 öfriga delarna af djuret blifvit närmare undersökta. 



