772 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK, ]86 9. 



II, Cerviis dania L. 



Ossa metacarpi. 



Basis nästan halfcirkelformig framtill inåtdragen. Ledytoriia 

 måttligt nedtryckta. Processus superior stark, kort. 



Corpus bred; främre ytan convex, sulcus anterior fin (unga 

 individer). Bakre ytan smal, concav; yttre bakre ränderna in- 

 dragna, låga, jemnhöga, långt nedlöpande. 



Capitula med parallela, nästan jemnhöga cristce. Epipliysis 

 capituli hög. 



18. 

 Ossa tnetatarsi. 



Basis något hoptryckt: vidden framåt större än bredden. 

 Processus posterior låg, bred. Bakre randen svagt utskuren. 



Corpus smal, hoptryckt; främre ytan convex; sulcus ante- 

 rior vid, djup; sidoytorna convexa; bakre ytan smal, urholkad; 

 bakre ränderna indragna, nästan jemnhöga. 



Capitula och epipliysis capituli öfverensstämma med de mot- 

 svarande på främre extremiteterna. 



Af ossa metacarpi ega vi för få prasparater, för att kunna 

 göra några omfattande beräkningar. 



Vid jemförelse emellan ett foster (Tab. 64: A I') och de 

 yngre djuren finner man, att diaphysens minsta bredd. C, hos 

 fostret förr når en för det framfödda djuret normal dimension 

 än de öfriga bredd-dimensionerna. 



I afseende på de tre specimina, som äro upptagna under 

 N:o 1 — 3 Tab. 64 B böra vi nämna, att de funnits utmerglade 

 och döda under vintern, hvadan bredd-dimensionerna, B — D, i 

 synnerhet de för den minsta bredden, C, här torde vara mindre än 

 den normala. Till följe häraf torde äfven den reducerade längden, 

 E, böra anses högre än i normala fall för handjur vid lika ålder. 



19. 



Af Tab. 65 och 66 finner man följande variationer hos de 

 äldre djuren.: 



