780 ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1869. 



då visar sig hos de olika dimensionerna, "icke kan anses ensamt 

 komma på könsskilnaden, emedan de båda individerna kunna vid 

 dödstillfället liatVa befunnit sig uti olika ålder och utveckling, 

 äfven om båda liade inträdt i culminationsperioden. Således 

 kunna vi omöjligt antaga den differens i t. ex. dimensionen A 

 hos ossa metacarpi, som förekom hos individerna från Skånes 

 torfmossar, nemligen 61,5 m.m. utgöra endast könsskilnad. 



För att finna denna, måste man söka skilnadeu emellan 

 maximitalen hos c/' och $. Emedan tillväxten, såsom vi förut 

 visat, fortgår äfven efter djurens inträde i culminationsperioden, 

 och minimitalen icke här kunna användas, då vi icke liafva 

 funnit dessa, h vilket tydligen är fallet; ty vi se, Tab. 72 A, att 

 ett prseparat från Skånes torfmossar af 9 blifvit funnit 60 m.m. 

 mindre än det minsta af samma kön ibland individer från vår 

 tid. Till enahanda resultat kommer man, om man jemför minimi- 

 talen hos o^ och 9, Tab. 73. 



Till följe af tillväxten under nämnde peiiod är det tydligt, 

 att en del af den fanna variationen uppkommer äfven under 

 denna, såsom vi ådagalagt hos andra djur. På detta positiva 

 skäl måste man till grund för beräkningen lägga de omnämnda 

 funna variationstalen. Senare undersökningar måste dock alltid 

 komma att modifiera de beräkningar, vi på grund af våra prse- 

 parater kunna göra. 



31. 



Betrakta vi alltså individerna från vår tid, se vi hos ossa 

 metacarpi dimensionen : 



A 



Var. lios 



23 



d' 



Könsdiff. 



24 



=^ 



Skilnadeu 

 — 1 



B 



11 



— 



17,5 



= 



— 6,5 



C 



8,5 



— 



10,5 



= 



2 



D 



10 



— 



12,5 



= 



— 2,5 



E 



1,4 



— 



0,6 



= 



0,8 



