805 



Öfversigt af Kougl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1869. . N:o 10. 



Stockholm. 



Om sammanhanget mellan glassorters olika isolerings- 

 förmåga för elektricitet och deras kemiska 

 sammansättning;. 



Af F. L. Ekman. 



[Meddeladt den 8 December 1865^1.] 



Huru bör glas egentligen vara beskaiFadt, tor att vara en 

 god isolator tor elektricitet? Detta är en fråga, tivari onekligen 

 en stor och kännbar osäkerhet länge varit rådande. För någon 

 tid sedan hemställde Prof. Edlund till mig, huruvida icke denna 

 fråga på kemisk väg skulle kunna besvaras, och jag åtog mig 

 då, att, så snart jag dertill finge tillfälle, försöka dess lösning. 

 Direktör Oller, hvilken såsom fabrikant af elektriska apparater 

 för skolornas behof, var intresserad i denna sak, lemnade be- 

 näget prof af glassorter, hvilka han på grund af anställda för- 

 sök funnit vara dels goda dels odugliga för ifrågavarande ända- 

 mål. Dessa glassorter voro: 

 N:o 1) en flaska från Rejmyre glasbruk af hårdt, ganska hvitt 



kaliglas; dess yta var mycket glänsande, men ej jemn öfver- 



allt, tydligen till följe af svårsmältbarhet. Direktör Oller 



använder numera detta glas företrädesvis. 

 N:o 2) en skifva, 3^ millim. tjock af grönaktigt glas, fransk 



tillverkning. 

 N:o 3) ett dricksglas, 1^ å 2 millira. tjockt, af nästan färglöst 



glas, ytan strimmig, tillverkningsort obekant. 

 N:o 4) en flaska, cirka 1/jj miilim. tjock, af färglöst, slätt och 



jemnblåst glas, från Rejmyre glasbruk. 

 N:o 5) en skifva, 3^ millim. tjock, af slätt och föga färgadt 



glas, svensk tillverkning. 



