816 ÖFVERSIGT Af K. VETENSK.-AKAU. FÖRHANDLINGAR, 1869. 



genom sjelfva (/låsets massa, och att ytans heshaf enhet varit af 

 relativt underoi'dnad hetydelse. 



För att ytterligare kontrollera rigtigheten af denna slutsats, 

 gjorde jag följande försök med glasen N:o 2 och 5, livilka voro 

 skifvor af nästan lika tjocklek och omkrets. Midtpä glasen an- 

 bragtes en cirkelrund beläggning af 7 centimeters diameter och 

 ■en annan, lika stor, på motsatta sidan, hvarefter den öfriga 

 glasytan fernissades. Afståndet mellan båda beläggningarne var 

 således blott 3^ ra.m., räknadt genom glasets massa, men der- 

 t>mot åtminstone 12 centimeter, räknadt efter glasets yta. Jag 

 isolerade nu skifvan 5, förenade dess ena, uppåtvända belägg- 

 ning med inre beläggningen af en Leydenerflaska, laddad liksom 

 vid föregående försök, och berörde den andra med en ledare, som 

 stod i tillräcklig förening med Leydenerflaskans yttre beläggning. 

 -Jag kunde då från glasskifvans beläggning taga gnistor med mindre 

 än en sekunds mellanrum, ända tills flaskan var för det mesta 

 urladdad. Gjordes föreningen mellan skifvan och Leydenerflaskan 

 beständig, så urladdade sig den sednare fullkomligt på 20 minuter. 

 Annorlunda förhöll sig under fullkomligt samma omständigheter 

 skifvan 2. Sedan den fördelningselektricitet, som först uppkom- 

 mit i dess undre beläggning, blifvit borttagen, behöfde jag vänta 

 i flera minuter, innan en knappast märkbar gnista åter kunde 

 tagas, och vid oafbruten förening mellan skifvans båda belägg- 

 ningar och Leydenerflaskan bibehöll denna ännu efter en timmas 

 förlopp stark laddning. 



Det har blifvit anmärkt, att glas, nyss sedan det blifvit 

 blåst, är i dess yttre skorpa ledande, och först efter en längre 

 tids begagnande eller genom afslipning förlorar denna egenskap. 

 -För att förvissa mig om, att icke den starka ledningen hos skif- 

 van 5 härrörde från något dylikt förhållande, upprepade jag det 

 nyss nämnda försöket med Leydenerflaskan, blott med den skill- 

 nad, att flaskans yttre beläggning afleddes till en smal belägg- 

 ning, dragen rundt kring hela skifvans kant. Det är tydligt, 

 att om glasskifvans ledande förmåga hufvudsakligen berott på 

 någon slags ytledning ulider fernissan, så skulle nu Leydener- 



