ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD.FÖRHANDLINGAK 1884, N:0 1. 5 



undersökning i väsentlig mån afkortas, i det läsaren hänvisas 

 tiir detta arbete, som i det följande skall betecknas med (I). 



Koordinaternas begynnelsepunkt tänka vi oss sammanfalla 

 med massan A (betraktad såsom en materiel punkt). Dä nu 

 riktningarne till B och till C i enlighet med vårt antagande 

 alltid nära sammanfalla, så måste äfven dessa kroppars rörelser 

 försiggå i det närmaste i samma plan. Längderna i detta plan, 

 hvilket vi för närvarande ändamål ej behöfva närmare definiera, 

 må betecknas med v och v'; vinkeln v — v' är således en liten 

 qvantitet af första ordningen. Vi fastställa dessutom beteck- 

 ningarne : 



k- A =■• ^/i 



k\C + A) = ß' , 



der k- betecknar intensiteten af solmassans attraktion under tids- 

 enheten samt i afståndet 1. 



På grund af vår förutsättning i afseende på massornas rela- 

 tiva storlek, hvaraf följde att förhållandet 



r _]_ 



T m 



är att anses såsom ett ringa bråk, utveckla vi störingsfunktio- 

 nen efter potenserna af detsamma samt erhålla då, efter bort- 

 lemnande af högre termer^), 



1 I 1 J'^ Q ..2 



(1) _,(ß) == -V + 4^3 + 4 ^3 Cos 2H', 



men H betecknar vinkeln emellan r och r\ och denna är, enligt 

 vår förutsättning, alltid en liten vinkel. Faktorn Cos 2H skiljer 

 sig således från enheten med en qvantitet af andra ordningen; 

 bortlemna vi denna, så återstår: 



(^) >) = ^ + ^^ 



Med bortlemnande af qvantiteter af andra ordningen kunna 

 vi äfven identifiera vinkeln H med differensen v — v och finna 

 då ur (1): 



') I, p. 29. 



