ÖFVEßSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANULINGAR 1884, N:0 1. 19 



vida bättre kända än andra. Ty medan fyndorterna vid 76° 

 hade gifvit 31 arter, kände man från 77° (Whale sound) endast 

 13, under det att de vid 78° iemnat ej mindre än 63, medan åter 

 de vid 81° ännu hade att uppvisa 31, eller lika många som vid 

 76°. ,Från 79° har man ännu ingen uppgift, men denna sträcka 

 upptages till större delen af den stora Humboldtsglacieren. Från 

 80° äro hittils endast 2 arter anförda. Att det större art- 

 antalet från lokalerna vid 78° endast beror deraf, att dessa äro 

 bättre undersökta inses utan vidare derigenom, att de af mig 

 under det korta uppehållet vid Ivsugigsok samlade arterna be- 

 löpa sig till 58. 



Efter denna inledande redogörelse skall jag öfvergå til! 

 ■skildringen af iakttagelserna vid mitt besök på detta ställe. 



När den svenska Grönlandsexpeditionen med ångbåten Sofia 

 den 26 Juli 1883 half nio på aftonen kastade ankar i det inre 

 af bugten Ivsugigsok (d. v. s. «stället der det finnes mycket 

 torf»), hade isen först nyligen (föregående dag) Iemnat den- 

 samma. Bugten är belägen strax nordost om Conical Rock vid 

 ungefär 76° 7' — 9' n. bredd. Bergarten är gneis, grå och röd- 

 lett, stundom med något glimmerskiffer och ådror af qvarts. 

 Bergen resa sig såväl på fjordens norra som södra sida ganska 

 brant till en högplatå af på olika ställen (enligt ungefärlig upp- 

 skattning) 1200—2000 fots höjd. De blottade bergytorna, isyn- 

 nerhet branterna, äro betäckta af en rödgul laf (Xanthoria ele- 

 gans), hvarför bergen på afstånd ha en rödaktig färg. I sten- 

 raset på fjordens norra sida samt på platsen derofvanför häckar 

 rotgesen {Mergulus alle) i millioner, och marken nedanför häck- 

 platserna är liksom vid alla fogelfjell gödd af foglarnes spillning. 

 A^egetationen på sådana ställen är visserligen frodig, men liksom 

 på motsvarande lokaler på Spetsbergen på samma gång en- 

 formig. Poa flexuosa bildar här på den lägre marken under 

 fogelfjellen ängsliknande mattor, der och hvar ersatta af Alope- 

 eurus alpinus. Stellaria longipes växer äfven på sina ställen i 

 verkliga fält, och der rännilar genomskära den rika gräsmarken 

 synes ofta ett hvitt band a.f Saxifixiga cernua, någon gång blandadt 



