24 NATHORST, BOTxVMSKA ANTECKNINGAR FRÅN GRÖNLAND. 



11. Dryas octopetala L. På grusmarken, ej vidare allmän. 



12. Dryas integrifolia M. Vahl. Asigterna om denna växts 

 arträtt äro som bekant varierande, i det att några förfat- 

 tare endast anse densamma för en varietet af föregående, 

 under det att andra deremot betrakta växten som en sjelf- 

 ständig art. När man i Skandinavien och på Spetsbergen 

 lärt känna den typiska D. octopetala och sedermera i det 

 danska Grönland gör bekantskap med D. integrifolia, kan 

 man svårligen annat än hylla den sistnämnda åsigten, och 

 jag var derför fullkomligt öfvertygad om den senares art- 

 rätt, ända tills jag vid Ivsugigsok såg de båda växterna 

 tillsammans. Men här förekommer ej blott den typiska 

 V. integrifolia, om hvars blad LangÉ säger »integerrima 

 v. basi utrinque dentibus 1 — 2 munita», utan derjemte finnas 



- andra former hvilkas blad hafva 3 tänder, ja några blad 

 på samma stånd kunna till och med vara ända till spetsen 

 tandade såsom hos D. octopetala. Det finnes sålunda 

 en mellanform — hvilken lämpligen kan betecknas såsom 

 D. octopetala f. intermedia — mellan båda, derom -kan 



' intet tvifvel föreligga. Men frågan gäller, om denna mellan- 

 form verkligen är att anse såsom öfvergångsform från den 

 ' ena arten till den andra och icke snarare såsom en hybrid. 

 För den senare åsigten synes onekligen tala, att de båda 

 hufvudforraerna öfver så stora områden uppträda fullkomligt 

 konstant, men häremot kan å andra sidan anföras exempel, 

 att det äfven med andra växter är fallet, att de ej alle- 

 städes äro lika variabla. Möjligen skulle spörsmålet genom 

 kulturförsök kunna afgöras. 



Dryas integrifolia var vid Ivsugigsok allmännare än 

 D. octopetala och fanns såväl med blommor som frukt. 



SAXIP^RAGACEJE. 

 1.3. Saxifraga nivalis L. Der och hvar. Blommande. 

 14. Saxifraga stellaris L. f. comosa PoiR. Dels med, dels utan 

 toppblomma, ganska vanlig, isynnerhet pa lågmarken. 



