ÖFVBIlSKiT AI' K. VETENSK.-AKAU. FÖKHANULINGAH 1 884, N:0 1. 89 



fanns 0,0 5 7 5 gr. SO3, som skulle ha fordrat 4,<jr) cc. natronlut. 

 Alltså fordrade den vid jernoxidulen, hundii.a svafvelsyraih fJh' 

 proc. af den mängd natronkydrat, som den i fritt tillstånd 

 skulle ha fordrat för att neutraliseras. Ungefär pä samma sätt 

 förhöll sig neutral jernchlorid, vare sig med eller utan tillsats 

 af ett alkalisulfat. Den lilla mängd syrsatt jern som i noagne- 

 siter kan förekomma utöfvar alltså vid ifrågavarande slags 

 analys intet märkbart inflytande på titreringsresultatet. 



Mangansulfatet förhåller sig vid alkaliraetrisk titrering mycket 

 annorlunda än jernsulfaterna. Då fjerdedels normalnatronlösning 

 tillsattes till en med fenolftalein försatt lösning af mangansulfat, 

 så framträdde indikationen redan då ungefär 73 af den natron- 

 mängd åtgått, som skulle fordrats att neutralisera den vid raangan- 

 oxidulen bundna svafvelsyran. Närvaro af mangankarbonat i 

 ett kalk-magnesia-karbonat skulle derföre verka störande på 

 titreringsresultatet. Men i magnesit har det, för så vidt jag vet, 

 ej anträffat^! i bestämbar mängd, ocii det vore lätt att genom 

 qvalitativt prof på förhand förvissa sig om manganens närvaro 

 eller frånvaro. Andra karbonaters närvaro än de näranda torde 

 man icke hafva någon anledning att frukta. 



Hvad beträffar andra ämnen, hvilkas närvaro skulle kunna 

 göra beräkningen oriktig, så skulle, vid en halt af gips i mine- 

 ralet, kalkhalten visserligen blifva rigtig, men mängden kalk- 

 karbonat komme att beräknas för hög och mängden magnesium- 

 karbonat för liten. Det vore dock synnerligt lätt att öfvertyga 

 sig om närvaron eller frånvaron af gips, eller vattenlösliga jord- 

 artföreningar öfverhufvud, om så skulle anses behöfligt. Neu- 

 tralsalter af alkalier, som spårvis kunna förekomma i mineraler 

 och bergarter, komme ej att hafva inflytande på beräkningen, 

 utan blefve inbegripna bland förlusten. Föga anledning torde 

 man hafva att frukta närvaro af sådana silikater, som af ut- 

 spädd svafvelsyra sönderdelas, hvilket skulle leda till ett för 

 högt tal för magnesiumkarbonat, och i fall kalk ur bergarten 

 utdroges, äfven för kalkkarbonatet. Hvad beträffar den ej sällan 

 förekommande lilla fosforsyrehalten i magnesit, så borde fosfor- 



