26 WIUMAN, OM PKOPYLGKUPPEN I KUMINSYRE- O. SYMOLSEHIKRNA. 



samtidigt isopropyl omlagrats i propyl, och då metylgruppen åter 

 ofvergått i karboxylgrupp, har propyl omlagrats i isopropyl. Det 

 ligger i sådant fall nära till hands att antaga, att det just är 

 metylgruppens närvaro, som föranleder närvaron af propyl och 

 karboxylgruppens närvaro, som föranleder närvaron af isopropyl. 

 Metylgruppen skulle således, om man så får säga, bäst trifvas 

 tillsammans med en i paraställning stående propylgrupp och en 

 karboxylgrupp åter med en i paraställning stående isopropylgrupp. 



CH3/ \CH2CH2CH3; HOCO/ /^^^<CH^ 



cymol. kuminsyra. 



Hvarpå detta skulle bero, derom vet man för n*ärvarande intet. 

 Man torde dock lämpligen kunna föreställa sig saken så, att 

 atomernas jemvigtslägen inom molekylen på detta sätt blifva de 

 bästa och att derför atomerna sträfva att intaga just dessa lägen. 



Att omlagringarne i sjelfva verket äro beroende på metyls 

 eller karboxyls närvaro synes framgå af ganska många fakta, 

 hvilka rent af tvinga till ett sådant antagande. 



R. Meijer fann, att såväl normalcymol- som isocymolsul- 

 fonsyra vid oxidation med kaliumpermanganat i alkalisk lösning 

 ger samma oxyisopropylsiilfobenzoesyra 

 . CH, 



■^3 



'e'-^s- 



CH<P^=* 



COOH 



Cellg^— SO.,OH 



CH3 



C0H<^^3 



\CH2CH0CH3 



men att vid alldeles samma behandling väl isopropylbenzolsul- 

 fonsyra, men ej normal propylbenzolsulfonsyra ger oxyisopropyl- 

 benzolsulfousyra. Hvarfor omlagras nu den normala propylgrup- 

 pen i förra fallet men ej i det senare? Jo alldeles säkert endast 

 derför att i förra fallet finnes en metylgrupp, som oxideras till 

 karboxyl men ej i det senare, ty någon annan skilnad förefinnes ej. 



