ÖI''VKRS1GT AL'' K. VETENSK.-AKAD. rÖIMlANDLlNOAK 1884, N:0 2, I 17 



apparat. Deriiiiocl lykkcdes dut pä et brudstykke af cu lille 

 krystal at gore nogle ganske vist ufuldkomne viiikeluialiiiger 

 iiieHein fladen oP og en af tladerne 2'P,co (021) eller 2,P'co (021); 

 hvilken, kunde ikke afgores. Vinklen fandtes at vture 31" 26', 

 niedens de beregnede vinkler ere 29^1072' og 31" 8''). To py- 

 rauiideflader iagttoges også, men kunde ikke mäles. Både oP 

 og 2P CO vare stribede parallelt med den målte kant. Oven- 

 stående iagttagelser, sserligt den ejendomraelige absorption og 

 den store axevinkel, vise besternt at mineralet er astrofyllit. 

 Derimod ere nogle små glindsende blade, der ligesom foi'gylde 

 overfladen på nefelinkrystallerue fra Kangerdluarsuk, ikke astro- 

 fyllit trods en ikke ringe ydre lighed. Axevinkelen var nemlig 

 her langt mindre. 



') Brögger: Unters, uorw. miu. Grotiis Zeitschr. II, 286. 



