ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAl). FÖRHANDLINGAR 1884, N:0 3. 37 



1. Orthopinakoiclen a (100) co P oo 

 Vertikalprisrner 



2. 



af orthod. serien: 



g (910) 00 P 9 



3. 





h (310) 00 P 3 



4. 





1 (210) coP2 



5. 





/ (320) a)P3/2 



6. 



af grundserien: 



n (110) coP 



7. 



af klinod. serien: 



(340) oo P 3/4 



8. 





T (150) 00 P 1/5 



9. 



Klinopinakoiden 

 Orthodomer 



6 (010) coPoo 



10. 



positiva: 



h (lOl) + Poo 



11. 



negativa: 



é (101) — Poo 



12. 



Fyramider 



p (504) — W^ P 00 



13. 



negativa: 



m(lll) — P 



14, 





d (141) — 4P4 



15. 





i C252)-V2PV2. 



Utom dessa förekomma ett stort antal vicinala ytor i ver- 

 tikalaxelns zon, hvilka delvis liafva mycket höga indices och 

 knappast låta sig säkert bestämmas. Dessa vicinala former gifva 

 åt samtliga kristallytorua i denna zon, synnerligast åt a (100) 

 en utpräglad vertikal streckning. 



Utaf de ofvan uppräknade ytorna äro några mycket vanliga 

 och saknas knappast på någon af de undersökta kristallerna. 

 Till dessa höra först och främst orthopinakoiden (100), efter 

 hvilken yta kristallerna ofta äro tafvelformigt utbildade; vidare 

 det vertikala prismat (320), som är den allmännaste af de i 

 prismazonen uppträdande ytorna, slutligen negativa orthodomat 

 (101). På flertalet kristaller träffar man äfven det positiva 

 orthodomat (101) och pyramiden (141). 



De öfriga formerna äro mera sällsynta och några af dem, t. ex. 

 klinopinakoiden (010), hafva anträffats endast på en enda kristall. 



Oaktadt kristallerna till utseendet visa en fullkomligt tadel- 

 fri utbildning, befinnas de dock vid mätning visa ganska stora 



