ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLING AR 1884, N:0 4, 7 



0° eller 0,oo7i99 gr. Berylliunmietallens eqvivalentvigt är en- 

 ligt vår bestämning') 4,552 och den nämnda vätgasqvantite- 

 ten utvecklas alltså af 0,0327 7 gr. beryllium. Nu bestämdes 

 också den rest af berylljord, som metallpreparatet lemnat qvar 

 i den främre 30 mm. långa delen af platinaröret, hvari Chlo- 

 riden framställdes, och denna rest vägde 0,oo4i gr. Det in- 

 vägda metalliska beryllium utgjorde följaktligen 0,0336 gr., ett 

 tal, som blott med 0,8 3 milligram skiljer sig frän den qvantitet 

 metall, som beräknas ur den vid försöket frigjorda vätgasen. 



I procent har analysen alltså gifvit: 



Beräknadt. Funnet. 



Beryllium 4,55 11,3 7 11,09 



Chlor 35,4 5 88,6 3 88,9 1 



40,00 100,00 100,00, 



ett resultat, som med tillräcklig noggrannhet visade oss, att det 



preparat vi hade under händer, utgjordes af rent chlorberyllium. 



Vid detta analytiska försök försatte vi vattnet i den SCHIFF- 

 ska apparaten med jodkalium, för att härigenom få tillfälle för- 

 vissa oss om, huruvida vid chloridens beredning under ofvan an- 

 förda förhållanden någon fri chlor kunde uppkomma; detta var 

 icke händelsen, ty innehållet i apparaten angaf icke med stär- 

 kelse den ringaste halt af fri jod. Ett spär luft verkade der- 

 emot genast oxiderande på chioriden så att fri chlor uppkom. 

 Anledning att företaga detta försök egde vi i ett yttrande af 

 V. Meyer, hvarom mera längre ner. Afvenledes hade vi till- 

 fälle, att vid det beskrifna försöket förvissa oss om, att plati- 

 nan under dervid rådande förhållanden icke angripes; platina- 

 röret, som tjenade till chloridens framställning, vägde nämligen 

 exakt lika mycket före som efter försöket. 



') Denna tidskr. 1880, N:o 6, s. 36. 



