ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 84,N:o4:. 21 



För att se om genom reduktionen, som var ganska häftig, 

 en djupare förändring försiggått, gjordes ett qvantitativt försök: 

 1,849 5 gr. C3oH2e02 behandlades såsom nyss nämndes med natri- 

 umamalgam, och den med vatten utfällda och torkade substansen 

 vägde 1,7920 gr., hvaraf jag dragit den slutsatsen, att de båda 

 föreningarnes molekyler måste vara i det närmaste lika. 



1) 0,1520 gr. gåfvo 0,4720 C02 = 0,1287 C OCh 0,1025 



H20 = 0,0114 H. 



2) 0,2210 gr. gåfvo 0,6877 C02 = 0,1876 C och 0,1475 

 H2O = 0,0164 H. 



3) 0,1510 gr. gåfvo 0,4685 C02 = 0,1278 c och 0,1045 



H.O = 0,0116 H. 







Funnet. 





Beräknadt för 





1. 



2. 



3. 



^30^32*^2- 



c 



84,6 



84,8 



84,6 



84,9 



H 



7,5 



7,4 



",6 



7,5. 



Vid reduktionen skulle alltså 6 väteatomer hafva upptagits 

 i föreningen CgQÜ^gOo, hvilket torde vara något ovanligt, då 

 man snarare väntat, att blott 4 skulle inträda. För att 

 om möjligt få någon insigt om rätta sammanhanget mellan 

 föreningarne C30H26O2 och C30H32O2, gjordes ett försök att 

 acetylera den senare. För detta ämtamål kokades den ett par 

 timmar i öppen kolf med ättiksyreanhydrid; lösningen för- 

 sattes med alkohol och afdunstades. Ur den koncentrerade 

 ösniugen afsatte sig en klibbig substans, som efter lång tid 

 stelnade till stjernformiga kristallgrupper. Efter någon tids 

 torkning öfver fosforsyreanhydrid, och sedan lukten af ättik- 

 syra försvunnit, löstes massan i alkohol. Derur afsatte sig snart 

 en seg massa, men ur moderluten efter denna kristalliserade 

 efter hand hvita, vårtformiga aggregat, som smälte vid 65°. Vid 

 omkristallisering ur alkohol afskildes ej vidare något harts men 

 deremot efflorescerande kristallnålar, som smälte vid 70°. 



1) 0,2115 gr. gåfvo 0,6295 C02 = 0,1717 C OCh 0,1340 



H.O = 0,0149 H. 



