ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 884, N:0 4. 23 



otVan blifvit nänindt. Denna olja underkastades fraktionerad 

 destination, men kokpunkten för större delen deraf låg för högt 

 att kunna bestämmas med qvicksilfvertermometer. Destillatet 

 delades i 3 fraktioner, hvilka alla voro mer eller mindre inten- 

 sivt gula. Den sista fi-aktionen afsatte småningom stjernformiga 

 kristallgrupper, och efterhand stelnade alltsammans till en kri- 

 stallmassa. Denna pressades och omkristalliserades ur alkohol, 

 hvarvid det for blotta ögat visade sig, att den utgjorde en bland- 

 ning af hvita fjäll och gula breda nålar. De förra voro reten 

 med dess kända smältpunkt 98 — 99% de senare voro föreningen 

 ^30^26^2 "^^^^ ^" smältpunkt af 88°. Således uppträdde reten 

 äfven såsom en af biprodukterna vid dioxiretistens destillation 

 med bariuinhydrat. De båda lägre fraktionerna af den bruna 

 oljan destillerades ännu en gång och då öfver natrium, hvarefter 

 en svart sraörjig massa återstod i retorten. Den lägsta frak- 

 tionen var nästan färglös och kokade vid 290 — 310°. Den hade 

 en något vidbränd lukt. 



0,1755 gr. af denna sistnämnda fraktion gåfvo 0,5875 COo 



= 0,1602 C och 0,1325 HoO^ 0,0147 H. 



^ Beräknadt för 



Funnet. 



^2S"30- 



C 91,9 91,8 



H 8,3 8,2. 



Den andra fraktionen var fortfarande något gul samt mera tjock- 

 flytande än den tredje. Någon kokpunkt dera kunde ej bestämmas. 



Oljan var alltså ett kolväte eller rättare en blandning af 

 flere sannolikt polymera kolväten af empiriska sammansättnin- 

 gen C28H30. 



För att se, om det vid 290 — 310° kokande kolvätet inne- 

 höll några sidogrupper, upphettades det med jodvätesyra af 1,5 

 eg. vigt samt något röd fosfor under 5 timmar i tillsmält rör 

 till 195°, men innehållet i röret blef härunder alldeles oförän- 

 dradt, och oljan kokade efteråt vid 290 — 310°. Några sidogrup- 

 per i vanlig mening torde derför ej ingå deri. 



Oljans eg. vigt bestämdes enligt Sprengels metod och var: 



