24. EKSTRAND, NÅGRA RETENDEEIVAT. 



Vid 0° 1,0077, 



» + 15° 0,9962, 

 » + 20° 0,9923. 



Åtskilliga försök med kolvätet CogHg^ ledde ej till nämn- 

 värda resultat. 



Äcetylderivat af dioxivetisten. Dioxiretisten upphettades 

 med ättiksyreanhydrid i tillsmält rör till 170° under 24 timmar. 

 Dervid erliöUs en blandning af stora härda kristaller af grön 

 färg och rombisk form samt röda metallglänsande nålar, hvilka, 

 så godt sig göra lät, skildes genom utplockning, då det visade 

 sig alltför svårt att genom något lösningsmedel skilja dera. 



De gröna kristallerna smälte vid 255 — 260°, men började 

 förändra sig redan något förut. • 



Vid ett annat försök upphettades dioxiretisten med ättik- 

 syreanhydrid i tillsmält rör till 170° under endast 8 timmar, och 

 dervid erhölls en intensivt grön lösning, som afsatte glittrande 

 kristaller, hvilka vid tvättning med isättika hvari de voro sär- 

 deles svårlösliga, blefvo allt ljusare till färgen. De smälte vid 

 255—257°. 



' 1) 0,1 s 90 gr. af de gröna kristallerna af första berednin- 

 gen gäfvo 0,5175 CO2 = 0,14 11 C och 0,0900 HjO = 0,oioo H. 



2) 0,1780 gr. af den senare beredningen gåfvo 0,4S5S CO., 



== 0,1325 C och 0,0830 H^O = 0,0092 H. 



3) 0,17 95 gr. af en i röda kristaller uppträdande förenings 

 som blifvit digererad med benzol i värme gåfvo: 0,4920 CO2 =^ 

 0,1342 C och 0,0825 H20= 0,0091 H. 



Funnet. Beräknadt för 



1. 2. 3. CaoHjoiOCoHjO)^. 



C 74,6 , 74,4 74,7 74,7 



H 5,2 5,1 5,0 5,2. 



Dioxiretisten förmår således under vissa omständigheter att 

 upptaga ända till 4 acetylgrupper. 



Då tetraacetyldioxiretisten löstes i alkoholiskt kali och lös- 

 ningen utspäddes med vatten och försattes med en syra, afskil- 



