ÖFVERSKtT AT K. VETENSK.-AKAl). FÖRHANDLINGAR 1884, N:0 4. 39 



få mineral, äro nu bekanta från ett större antal. Efter MÜG- 

 GE's') undersökning känner man sådana från gips, kalkspat, na- 

 tronsaipeter, glimmer, kyanit, blyglans, antimonglans, vismutglans 

 och auripigment. Det är anmärkningsvärdt, att samtliga dessa 

 mineral äro utmärkta genom mycket tydliga genomgångar i en 

 eller flere riktningar, hvilket naturligtvis beror på mycket olika 

 grad af kohesion i olika riktningar. 



Då grafiten har en så utmärkt tydlig genomgång, var det 

 redan å priori antagligt, att densamma vid undersökning skulle 

 förete glidytor. Sådana äro också för handen och mycket lätta 

 att framställa. Tillvaron af glidytor ger sig tillkänna vid för- 

 sigtig böjning af kristallfjäll, då åslika strimmor framspringa, 

 alldeles likartade med de naturliga, genom tvillingsbildning 

 alstrade åsarne. 



Glidytorna göra det således möjligt att framställa konst- 

 gjorda tvillingskristaller hos grafit, alldeles som man hos kalk- 

 spat kan framställa konstgjorda kristalltvillingar med ^j.^R till 

 tvillingsyta, enär denna yta tillika är glidyta. 



De naturliga åslika tvillingsstrimmorna äro ej lika allmänt 

 förekommande på all grafit. . För studiet af tvillingsbildningar 

 äfvensom för mätningen af de plana vinklarne mellan åsriktnin- 

 garna är det derföre synnerligen bekvämt att efter behag kunna 

 framställa sådana, och med någon Öfning kan man lätt nog fram- 

 ställa dem 1 större eller mindre mängd och af den beskaffenhet 

 som önskas. 



De ytor, hvilka förekomma såsom tvillingsytor i åsarne, 

 hafva tecknen P och ^I^P; det är tydligt att samma tecken till- 

 komma glidytorna. 



Vid böjning af ett kristallfjäll bildas åsarne på den kon- 

 kava sidan och framspringa i tre riktningar, hvilka, såsom vi 

 förut sett, göra omkring 60' vinklar med hvarandra. De blifva 

 högre och framkomma så mycket rikligare ju starkare böjnin- 

 gen är. Det är tydligt, att linien alcd är lika lång som den 

 vid h-^c^dy brutna linien a^h^ (fig. 5). 

 ') Neues Jahrb. 1883, 2, 7.9. 



