56 FRISTEDT, OM EN FOSSIL SPONGIA. 



Då nyss nämnde kanal vid sjöns sänkning 1867 och 1868 gräf- 

 des, påträffades leniningar efter följande djur: 



i alluviallera: vild svan 2,4 m. djupt, 

 » elg 2,4 » 



» menniska 2,4 » 



» lodjur 2,4 » 



i ishafslera: grönlandssäl 2,4 « 



» torsk 4,5 » 



» grönlandssäl 6,8 » 



Traktens alluviallera är enligt beskrifningen till det geolo- 

 giska kartbladet »Venersborg» sällan öfver 0,9 m. mäktig, och 

 då lerorna vid nämda fynd bestämdes endast efter utseendet af 

 de bitar, som medföljde benen, torde det ännu ej vara säkert 

 afgjordt, om den yngre af lerorna verkligen var alluvial eller 

 möjligen postglacial, med andra ord om den var en insjö- eller 

 gammal Nordsjölera. Denna sista angifves såsom allmän i trak- 

 ten, om också vanligen föga mäktig. Och då så väl Ishafs- 

 som Nordsjö-mollusker i dessa delar af landet anträffats, äfven 

 på större höjd öfver hafvet än s-pongienålarne, synes man ej 

 genom fyndortens läge kunna afgöra, om de påträffats i insjö-, 

 Nordsjö- eller Ishafs-lera. Den lera, som medföljde profvet, sak- 

 nade kalkhalt och tydlig skiktning, två egenskaper, som ej säl- 

 lan utmärka Ishafsleran från de yngre lerorna, men som äfven 

 hos den förra kunna saknas. 



Fyndet gjordes på ett djup af 0,6 — 0,9 m., hvilket synes 

 tyda på någon af de båda yngre lerorna. 



Innan närmare undersökning på stället företagits, synes 

 man emellertid ej kunna afgöra, i hvilken af de nämda tre le- 

 rorna ifrågavarande spongienålar blifvit påträffade. 



De kiselnålar, som bildade de omtalade lockarne, voro emel- 

 lertid, som ofvan blifvit sagdt, spongiespicula, som lågo paral- 

 lelt hopfogade intill hvarandra. Enligt en af löjtnant A. Sah- 

 lin lemnad uppgift, voro somliga af dessa spiciilaknippen eller, 

 lockar ända till omkring 90 mm. långa. De mig till undersök- 

 ning leranade voro dock betydligt kortare, och jag har (t. XII, fig. d) 



