ÖlFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖKHANDLINGAR 1884, N:0 4. 77 



böjd så, att hennes midtelplan approximativt utgör del af en 

 rät cirkulär kon? 



Likasom i föregående problem antages r vara skifvans 

 radie, origo i planet vara skifvans medelpunkt. För ^/;C-syste- 

 met antages könens spets vara origo, hans axel ^-axel, och ^- 

 axeln vara projektionen i ^/y-planet af den linie, som förenar 

 könens spets med skifvans medelpunkt. Vidare kallas afståndet 

 från spetsen till medelpunkten för e, och den vinkel, som hvarje 

 generatris bildar med i?;-planet, för å. Den (variabla) vinkel, 

 som generatrisens projektion i ^^^"Pl^i^^t bildar med ^-axeln^ 

 kallar jag \p. Då är 



^ = A — Ä; = O, 

 I = cos d cos \p, m = cos å sin \p, n = sin d. 



Såsom a-axel tager jag sammanbindningslinien mellan skifvans 

 medelpunkt och den punkt, i hvilken könens spets genom de- 

 velopperingen öfvergår, positiv räknad åt denna senare punkt 

 till. Efter developperingen tänker jag mig skifvan betraktad 

 från den sida, som var utsida på könen. 

 Ur formeln (9) följer nu 



ff)"- = xp"^ cos- å. 



Såsom axlarne här äro tagna, måste cf' och \p' ha motsatta 

 tecken. Således 



y' = — yj' cos d, '.' cp = c — ip cos d. 

 Men när 1^ = 0, är cp = n, alltså 



^■= 71 — yj cos å, 

 Af ekv. (10) får man 



För att kunna tillämpa de slutliga ekvationerna, måste vi emel- 



lertid hafva in g eller p, som ju är = -, såsom argument i st. 



f. ip. Ur den plana triangel, som har sidorna e, r, A, och i 

 hvilken två af vinklarne äro p och n — cp, får man lätt 



/. = ve + ^ — -^e^' cos p , cos (;r — (p) = , 



Ve^ + 7-2 — 2er cos jp 



