85 



;)iVeräia;t af Kon^l. Vi.'lmi'.kaiis-AkaJemiens Förhandlingar, 1884. N:o 4. 



Stockholm. 



Aimatolit och Aimafibrit, tvenne nya mineral från 

 Nordmarks jerngrufvor i Vermland. 



Af L. I. Igelström. 



[Meddeladt den 9 April 1884.] 



l:o. Aimatolit. Namnet härledt från grekiska ordet alua 

 som betyder blod, i anseende till mineralets djupt blodröda eller 

 hyacintröda färg; färgen äfven lik pyrop. 



Mineralet finnes alltid kristalliseradt. Det sitter å ytor på 

 kalksten, och denna kalksten förer andra manganmineralier, så- 

 som det af mig upptäckta nya mineralet manganostibiit, haus- 

 mannit, allaktit, o. s. v. Kristallerna, som synes vara, enligt 

 de preliminära undersökningar herr E. Bertrand gjort (och 

 hvilka han förbehåller sig att framdeles bättre stadfästa), »un 

 rhomboedre basé avec clivage suivant la base, 1 seul axe néga- 

 tif», äro små, 2 a 3 mm. i tjocklek, nästan genomskinliga med 

 en djupt blodröd färg, streck rödt. 



Aimatoliten smälter lätt för blåsrör utan dekrejntation till 

 en svart, ej magnetisk, slagg; på kol för blåsrör ger ensam 

 stark arseniklukt, hvilken blifver starkare om soda tillsättes. Med 

 borax och fosforsalt fås starka manganreaktioner. Ger ej beslag 

 på kol. I blåsrörskolf afger mycket vatten. Glödgadt i platina- 

 skål blifver svart. Grlödgningsförlusten är 12 procent. 



Löser sig lätt och fullkomligt i saltsyra. Lösningen svagt 

 gulaktig. 



