90 MANGANOSTIBIIT. 



att dessa ej, åtminstone hittills, funnits innehålla något anmärk- 

 ningsvärda. De undersöktes likväl först, hvarefter turen kom 

 till de svarta kornen, hvilka jag kunde hafva någon, om än 

 svag, anledning förmoda vara något rart. Denna preliminära 

 undersökning skedde för blåsrör, hvilket genast gaf tillkänna, 

 att jag hade ett arsenikhaltigt mineral för mig, ingalunda magne- 

 tit, hausmannit eller jakobsit. Blåsrörsförsöken tillkännagåfvo 

 sednare, ehuru med större svårighet, att mineralet innehöll, så- ' 

 som väsendtlig beståndsdel, antimon, och då en stor mangan- 

 halt föröfrigt lätt .upptäcktes, samt att vatten ej fanns, kan det 

 sägas, att endast blåsrörsförsök, med tillhjelp af yttre känne- 

 tecken, skulle behöfts, för att med bestämdhet kunna afgöra 

 att mineralet var ett nytt, nemligen ett vattenfritt af mangan- 

 oxidul (såsom bas) samt af någon af arsenikens och antimonens 

 oxidationsgrader (såsom negativa ämnen) bestående mineral. 



Under mikroskop vid 60 till 140 gångers linear förstoring, 

 visar sig manganostibiiten fullkomligt ren, ogenomskinlig af- 

 ven i tunnaste splittror, brottet ojemnt, glansen fettartad, streck 

 stötande i chokoladbrunt, mörkare än hausmannitens, som är 

 snusbrunt. Sedd i stufFer märkes, att manganostibiiten har en 

 rent korpsvart färg, under det att magnetit och hausmannit stöta 

 åt blåaktigt. Pulvret mörkare än hausmannit, såsom den vid 

 Jakobsberg och Långban förekommande brauniten. 



Förhållandet för blåsrör är följande: enbart för sig å kol 

 smälter ej, men pulvret blifver mörkare, arseniklukt eller anti- 

 monbeslag märkes ej, eller åtminstone blott obetydligt, men om 

 soda tillsättes erhålles antimonbeslag och vid god och uthål- 

 lande reduktionseld ser man i den svarta massan små, hvita, 

 metalliska antimonkulor. I blåsrörskolf ger ej vatten och 

 ej något sublimat, men pulvret blifver mörkare. Med soda 

 och borax på platiuatråd fås starka manganreaktioner. 



Mineralet löses lätt och fullkomligt i klorvätesyra, äfven i 

 utspädd, till en klar, gulaktig lösning, souj ej grumlar sig af 

 vatten, men användes salpetersyra så löses ej mineralet fullkorn- 



