ÖFVEHSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 884, N:0 4. lOl 



(tig. 10 och 11). Afven i A kunna kristaller någon gång på 

 sina ställen förekomma. 



Geiirn urhanutn L. Fruktväggen sluter sig i det närmaste 

 till den hos Geum rivale. Lika mänga cellager finnas här, och 

 de kunna karakteriseras på samma sätt. 



SANGUISORBA. 



Sanguisorba afßnis L. Samma 4 skikt återfinnas här som i 

 fruktväggen hos de 2 första Spireeaarterna, och de hafva i det 

 hela samma karakter som hos dessa. Cellerna i A och B äro 

 långa och tjockväggiga, men mycket oregelbundna i sin anord- 

 ning. De korsa hvarandra, men denna korsning kan ibland vara 

 så sned, att både ^s och Bs celler på ett tvärsnitt ibland sy- 

 nas horisontala, ibland vertikala. A är i tangential riktning 

 odeladt i allmänhet, B kan vara såväl något deladt som ode- 

 ladt. I fruktens spets är cellernas förtjockning starkare än i 

 den öfi'iga delen. Denna, som ej är skyddad af blomfodret, be- 

 höfver ju ock en kraftigare vägg. Vid buksömmen afbrytes kri- 

 stallskiktet i följd af kärlsträngarnes mellankomst. Det paren- 

 kymatiska skiktet består blott af några få cellager. 



ALCHEMILLA. 



Alchemilla vulgaris L. Fruktväggen har samma 4 skikt 

 som Sanguisorba; men cellernas anordning i A och B är tem- 

 ligen regelbunden, så att ^s celler äro horisontala, ^s vertikala, 

 om ock afvikelser kunna förekomma. Vid buksöramen gör A 

 en utbugtning, likaså vid ryggkanten, der cellerna äro delade 

 och radialt sträckta. A är i tangential riktning odeladt; B är 

 ej mycket deladt, på sina ställen icke alls. På den unga frukt- 

 väggen finnas utanför kristallskiktet några lager af mycket 

 små celler (fig. 13). Under utvecklingens gång sammantryc- 

 kas dessa och bilda slutligen på den mognare frukten en tjock 

 vägg. 



