106 OLBERS, OM FRUKTVÄGGENS BYGGNAD HOS ROSACEERNA. 



som liar de radiala och korta cellerna, differentierar sig senare 

 än A och B samt kristallskiktet. På en ung fruktvägg visa 

 sig A, B och kristallskiktet redan anlagda, fast de väl sedan 

 vidare utveckla sig genom delning, men utanför kristallskiktet 

 finnas blott flere rader tunnväggiga celler. 



Utom genom tillvaron af 5 skikt skiljer sig Rosas fruktvägg från 

 de öfriga Rosaceernes genom brist på riktigt tydlig begränsning^ 

 mellan de olika skikten och genom en mycket större oregel- 

 bundenhet i i>-c5llernas anordning, än som brukar vara fallet 

 hos dessa. Den bildar en typ för sig. 



RUBÜS, 



Jag kommer till sist till stenfrukten, hvllken, såsom va- 

 rande afpassad att kringspridas af djur, må anses såsom den 

 högst utvecklade af Rosacéfrukterna. 



Till den anatomiska byggnaden skiljer sig dock ej Rubus- 

 fruktens vägg mycket från den vanligaste typen bland nötfruk- 

 terna. Den liknar ganska mycket fruktväggen hos Potentilla eller 

 Comarum. A och B hafva långsträckta, porösa celler, som i A 

 stå horisontalt, i B vertikalt, ehuru afvikelser kunna förekomma, 

 i det ^s celler på sina ställen kunna stå vertikalt, Bs horison- 

 talt. Dock är detta förhållande måhända ej så vanligt som t. 

 ex. hos Potentilla eller Comarum. B är ej lika tjockt öfver- 

 allt, utan bildar utbugtningar (fig. 28 och 29). Hos Rubus cha- 

 maemorus saknas dock dessa. 



Närmast utomkring B ligger ett skikt, som skulle kunna 

 motsvara kristallskiktet hos de föregående frukterna i så måttO' 

 att det har kristaller, om ock ej öfverallt, men hvars celler för 

 öfrigt ej skilja sig från det efterföljande parenkymatiska skik- 

 tets celler. Det utgöres af några få rader tunnväggiga, paren- 

 kymatiska celler, som allt emellanåt äro något sträckta. Kri- 

 stallerna äro ej enkla, utan utgöras af små stjernformiga sam- 

 lingar af dylika. Spridda kristaller förekomma i det parenky- 

 matiska skiktet. 



