ÖFVJfiKSIGT Al'^ K. VETENSK.-AKAD. t'ÖRHANDLINGAK 18 84, N:0 5. 41 



icke utgjordes af kondenserade vattenångor i form af vanliga 

 lätta moln bevisas, förutom af deras egenskap att utomordent- 

 ligt starkt reflektera ljuset, jeraväl deraf att de totalt undgingo 

 förnimmelse så snart reflexionen af solljuset upphörde. De lem- 

 nade nemligen efter sig på det ställe der de intensift uppträdt, 

 en fullkomligt öppen himmel, utan ringaste synlig molnbildning, 

 så snart fenomenet i sin helhet upphört. 



Det torde väl alltså vara utom allt tvifvel, att ifrågavarande 

 högst upp belägna ämne utgjordes af iskristaller. 



Tillfälliga förhållanden måste emellertid hafva orsakat att 

 solljuset här mot vanligheten blifvit reflekteradt inom ett be- 

 gränsadt och på visst afstånd ofvanom solen beläget område 

 på himlen. 



Först och främst är då tydligt, att ljuset måste hafva in- 

 fallit underifrån mot iskristallagret. Och detta åter kan icke 

 hafva skett utan att en föregående reflexion egt rum mot ett 

 i atmosferen lägre liggande ämne, som antagligen icke kan hafva 

 varit något annat än just det, hvars tillvaro de direkta obser- 

 vationerna jemväl på annat sätt ådagalagt. 



Huruvida nu detta sistnämda ämne varit af kosmiskt eller 

 telluriskt ursprung, torde väl förblifva svårt att afgöra, då man 

 icke kunnat utröna dess kemiska beskaffenhet^). Emellertid an- 

 tyda vissa optiska rön, hvarom jag här skall meddela, att det 

 måste hafva varit ett ytterst fint fördeladt amorft stoft, hvars 

 förekomst i atmosferen icke innebar någonting nytt. 



Oaktadt himlen var molnfri, kunde man icke på denna för- 

 märka ens ett spår till polarisation hos ljuset de dagar nemli- 

 gen, då fenomenet uppträdde som tydligast. Detta förhållande 



') Under sistlidne vinter fann jag rätt ofta på nyfallen snö, i grannskapet af 

 Stockholm, ett ytterst fint stoft. När detta hade nedfallit under vindstilla, 

 var det synligt för blotta ögat i form af svarta flockar, som kunde med en 

 liten träsked lätt hopsamlas till undersökning. Upplöst i snövattnet, erhöll 

 det en smutsgrön färg. Det drogs icke af magneten, men utvisade vid ke- 

 misk analys, verkstäld af Baron Nordenskiöld, tydliga spår af kobolt. Dess 

 identitet med ifrågavarande stoft måste dock anses oafgjord, då fyndet ej 

 skedde tillbörligen aflägset frän eldstäder. 



