46 AF KLEECKER, EN HYPOTES OM DET »RÖDA SKENETS» UPPKOMST. 



atmosferen, utvisade spektroskopet en tilltagande absorption jem- 

 väl af en del blå och gröna strålar, under det att de röda, 

 orangegula och gulgröna, ännu bibehöUo sig till intensiteten tem- 

 ligen oförändrade, så att till sist, vid solnedgången, det direkta 

 solljuset erhöll för blotta ögat en obestämd, blek, i orangegult 

 dragande färg, som tydligen skilj de sig från det, genom kontra- 

 sten, nästan hvita skenet ofvanom solen. Först en stund efter 

 solens nedgång framskymtade vid horizonten den egentliga orange- 

 röda aftonrodnaden, som i detta fall, då himlen var molnfri, an- 

 tagligen uppkom af diflfust reflekteradt solljus från stoftlagrets 

 undre sida, om man förutsätter att detta stoft legat utbredt i 

 atmosferen jemväl öfver aflägsna orter bakom horizonten och 

 derstädes — således redan före den diffusa reflexionen, eller be- 

 lysningen af stoftel — till den grad absorberat solljuset, att hos 

 detta de orangeröda strålarne blifvit dominerande. 



Ifrågavarande ämne tyckes alltså förete en dicroism, som 

 något påminner om chlorophyllens. I tunnare lager är nemligen 

 det genomgångna ljuset för blotta ögat grönt, men i tätare lager 

 rödt. Samma anmärkning beträffande atmosferens absorption af 

 solljuset, är förut gjord af Ångström i hans redan citerade 

 afhandling: »Recherches sur le spectre solaire» (Upsal 1868), 

 der han, pag. 41, säger: 



»L'absorption de Fatmosphere est å beaucoup d'egards sem- 

 blable å celle d'une Solution de chlorophylle. La lumiére trans- 

 mise par une couche mince de cette Solution, revet une appa- 

 rence verdåtre, mais eile devient rouge, quand on augraente Tépais- 

 seur -des couches. De méme, la couleur du ciel change d'appa- 

 rence avec Fépaisseur des couches atmosphériques qu'ont traver- 

 sées les rayons solaires, et Ton peut regarder comme de simples 

 phénoménes d'absorption presque toutes les variations de couleur 

 qui caractérisent l'aurore et le rouge du crépuscule, å l'explica- 

 tion desquelles on a proposé déjå tant de théories difierentes». 



Ar nu denna åsigt om ämnets dicroiska natur riktig, så 

 torde den optiska utvecklingen för blotta ögat af fenomenet 

 kunna förklaras på följande sätt. 



