ÖFVERSIOT Al' K. VICTKNSlv.-AKAl). FÖRHANDLINGAR 1884, N:0 5. 5.3 



tagit vatten, skilja jiopulin och sniicin at, ty alltid bildas först 

 ett rödare slemmi^t ämne och sedan ett ljusare med fällnings- 

 natur (rutilin). 



Jernklorid ger åt salicin en brun färg (Hu8EMANN-HiL- 

 GERS i. c, förf. ^) men färgar sannolikt äfven populin med en 

 något ljusare brun färg, så att den lika litet som svafvelsyra 

 kan lära oss, om det i en cell tinnes endast populin eller endast 

 salicin eller båda tillsammans. 



Först skall jag skildra populins förekomst i skilda delar af 

 detta träd efter löfTällningen. Då fins populin i stor mängd i 

 spetsknoppen och den närmast honom belägna delen af gren- 

 stammen. Denna är på detta ställe så tjock och uppsväld, att 

 ett tvärsnitt ur stammen omedelbart nedanför spetsknoppen, jem- 

 fördt med ett sådant från sista årsförlängningens smalaste del, 

 ofta har en mer än 3 gånger så stor area som det senare. Som 

 sagde uppsvallning dertill har små bastknippen och en smal ved- 

 ring, är lätt att förstå, att det här skall finnas utrymme för en 

 stor mängd cellinnehåll, i hvilket populin säkerligen utgör en ej 

 ringa procent. De af NÅGELI och Schwendener-) omtalade 

 garfsyradropparne, omslutne af en fällningsmembran, finnas i ett 

 stort antal af uppsvallningens celler. Den bruna färg, som jern- 

 klorid framkallar hos dessa droppar, och som af NÅGELI säges 

 tyda på en annan substans än garfsyra, härrör alldeles säkert 

 från i dropparna inblandade salicin och populin, ty då svafvel- 

 syra mer långsamt får inverka, såsom om man lägger torra snitt 

 mellan objekt- och täckglasen och sedan placerar en droppe 

 svafvelsyra vid täckglaskanten, antaga garfsyradropparna en röd 

 färg, när svafvelsyran hunnit framtränga till dem. I ett särde- 

 les stort antal af cellerna hos stamspetsens uppsvallning finnas 

 kalciumoxalatkristalldruser, hvilka äro omgifna med ett slemraigt, 

 något grynigt ämne, som innehåller ganska mycket populin. De 

 dropp- och drusförande cellerna äro på ett ordinärt tvärsnitt från 

 stamändans uppsvallning många, ja knappt räkneliga, men ändå 



') Öfversigten af Kongl. Vet.-Akad. Handl., 1882. 

 ^) Das Mikroskop, Leipzig 1877. 



