ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAU. FÖRHANDLINGAR 1884, N:0 5. 65 



kan påstå detta, emedan kärlknippena både i de unga, gröna 

 grenarna och i den sig utvecklande hängestammen af jernklorid 

 färgas tydligt bruna. När hänget är nyss fullvuxet, är färgnin- 

 gen af jernklorid mindre stark i hängestammens egna kärlknippen, 

 men starkare i dem, som gå till frukterna. Populinmängdens 

 tillväxt i det 29,6 m.m. långa bladet, från att den i det 16^3 

 m.m, 1. var så godt som ingen, torde äfven bero på en ditföring 

 af detta ämne från annat håll, ehuruväl ny assimilation snart nog 

 härstädes torde begynna. Det hos en gren bildade anlaget till 

 ny rot innesluter populin, som säkert hemtats från sjelfva gre-^ 

 nen, liksom populin, som fins i den inom stubben eller roten 

 befintliga delen af skottet, äfven då detta är spädt, säkert här- 

 stammar frän äldre växtdelar. 



Emellertid är det endast jemförelsevis en obetydlig mängd 

 af den populin, som hos äldre stammar är samlad i när- 

 heten af eller längre från den utväxande växtdelen, hvilkeu 

 öfverföres till honom, ty sedan hängena och årsgrenarna utvuxit, 

 kan man knappt på något af de ställen, hvarifrån populin 

 skulle kommit, med svafvelsyra vid mikroanalys utvisa någon 

 förminskning deraf, om ej möjligen närmast intill rotgrenen och 

 skottet. Det är väl den på våren och försommaren rikliga, 

 uppåt gående saftströmmen, som löser upp och för med sig nå- 

 got af den populin, som fins i närheten af dess strömbana. Den 

 stora mängden blir qvar, der den är, så att populin alls ej kan 

 kallas näringsämne i egentlig mening. I sammanhang härmed 

 får jag nämna, att kopparsulfat och kaliumhydrat framkalla röd- 

 brun färg i många celler, mest märgceller, hos såväl korkklädd 

 stam som gröna stammar, men att kaliumhydrat ensamt åstad- 

 kommer samma färg, om än något svagare, på samma ställen. 

 Det kan således vara tvifvelaktigt, om glycos ens på våren fins 

 hos P. candicans. 



Hvad gör då denna växt med sin populin? I korken 

 finnes ej spår deraf. Allteftersom korken sträcker sig längre 

 inåt, torde der befintlig populin öfvergå i nya, för denna väfnad 

 egendomliga föreningar. Ej omöjligt är det, att populin använ- 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 41. N:o 5. ö 



