84 THEORIN, VÄXTMIKROKEMISKA STUDIER. 



framgår, att plilorrhizin tydligen en längre tid föres till den 

 sig utvecklande frukten och der öfvergår i andra föreningar. 

 Af allt synes, att phorrhizin i väsentliga delar öfverens- 

 stänimer med populin, salicin ocli förut omtalad garfsyra i sät- 

 tet för sin bildning och uppträdande hos växten, och att denna 

 växts garfsyra i dessa hänseenden liknar föregående växters. 



Jag bör kanske ej lemna oanmärkt det stora antal små 

 kalciumoxalatdruser, som hos årsgrenen finnes i cambiets närhet. 



Syringa vulgaris L. 



Om till vattenextrakt ur skilda delar af denna växt svafvel- 

 syra, sedan vattnet afdunstat, tillföres, uppstår det följande färger^ 



ur den 4 år gamla stammen: starkt gröngul, derpå blå 

 och ändtligen rödviolett; 



ur 2 år gammal stam: ungefär densamma men något min- 

 dre skarp; 



ur årsstammen: först gul, och efter några minuter har bildat 

 sig i den gula färgen, som blir qvar vid täckglaskanten, ett 

 gröngult band, derutanför ett blått och ytterst ett rödviolett, 

 som är teraligen bredt och oregelbundet utbreder sig i syran; 

 färg starkast i nedre ändan af grenen; 



ur friskt blad: gröngul med rödaktigt skimmer i utkanten; 



ur delvis vissnadt blad: detsamma men något svagare, 



ur knopps blad: ingen färg; 



ur knopps stam: svag rödviolett. 



Vid direkt inverkan af svafvelsyra: 



på bladets tjocka medelnerv: blir kärlknippet gröngult och 

 utanför det en blå, i rödviolett öfvergående färg; 



på bladskaftet: blir kärlknippet gröngult och derutanför en 

 blå, i rödviolett öfvergående färg; 



på knoppdelar: blir ingen anmärkningsvärd färg. 



Det är bekant, att förestående färgvexling tillkommer sy- 

 ringin, då det löses i svafvelsyra, samt att, då syran inverkar 

 direkt på växtdelen, mer eller mindre syringin löses ut från 

 xylemet och phloeraet, der det egentligen finnes^). 

 ') Jfr. Behrens 1. c. 



