92 ÖRTENBLAD, OM SAMMANVÄXNINGAR HOS VEDSTAMMAR. 



kats, kunde lösgöras från dessa; dock hade icke någon sanmian- 

 växning de sT^ilda arterna emellan egt rum. Detta var väl 

 också mindre att förmoda, då frågan gälde träd af vidt skilda 

 grupper, barrträd och löfträd. 



Men äfven vissa närstående arter synas icke med hvarandra 

 kunna sammanväxa. Bland samlingarne vid Kongl. Skogsinsti- 

 tutet finnas tvänne med hvarandra sammanväxta tallstammai', 

 mellan hvilka en granstam formligen är inkilad. Både tall- och 

 granstammarne hafva vuxit samtidigt, h varvid de genom det 

 ökade ömsesidiga trycket hindrats att afsätta nya barklager på 

 beröringsytorna, under det att den äldre barken blifvit undan- 

 trängd. Granstammens tillväxt nedanför utgången från tallarne 

 har blifvit högst ringa. Sammanväxning de olika arterna emel- 

 lan har likväl icke inträdt. 



Likaså har jag funnit stammen af en brakv.edsbuske {Rham- 

 nus Fraiujula) omlindad af en \^'A^x\'(o\\\xm (^Lonicera Periclyme- 

 num), hvars stam, genom den ökade tillväxten å ömse sidor, 

 bildat ett så djupt spär i brakvedens stam, att kaprifolien häri 

 var till största delen insänkt. Ett detta liknande förhållande 

 omnämner Seidel^), rörande en Acei' platanoides, som blifvit 

 omslingrad af Celastrus scandens. Någon sammanväxning hade 

 i intetdera fallet kommit till stånd. 



Den vanligaste formen för sammanväxning är, att stammar 

 eller grenar, som löpa i samma eller nära nog samma riktning 

 och härvid beröra hvarandra, på en längre eller kortare del 

 förenas och derefter hvar för sig fortväxa ofvanför förenings- 

 stället. Den nedre sammanväxningen (vid a) hos de granstam- 

 mar, som äro afbildade å tafl. XV fig. 1, lemnar exempel härpå. 



Den öfre sammanväxningen hos fig. 1 vid h å tafl. XV lem- 

 nar åter exempel derpå, att efter föreningen endast det ena trä- 

 det fortfar att lefva ofvanför föreningsstället. De tre stamdelar 

 (tafl. XV fig. 1 c, d och e), som synas ofvanför h, och af hvilka 

 en, e, är den återstående delen af den ursprungliga, afbrutna 



') 1. c. sid. 164, der det likväl anföres såsom ett bevisande exempel derpä, att 

 stammar icke utan ömsesidia; friktion kunna sammanväxa. 



