ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAW. FÖRMANDLINGAK 18 84, N:0 5. 97 



växningsställe, är detta förhållande att betrakta såsom ett 

 öfvergångsstadium, i det att sammanväxningen några år senare 

 på andra sidan inträder. Afven hos smala stammar, som skära 

 h varandra under betydande vinkel, visar det sig städse, att 

 sammanväxningen börjat på tvänne skilda ställen, så att en del 

 af barken blifvit innesluten af årsringarne. Så är förhållandet 

 t. ex. med de å tafl. XVI fig. 1 afbildade stammarne; och i fråga 

 om de å samma tafl. fig. 4 afbildade almstammarne skulle andra 

 sammanväxningen tydligen hafva inträdt i närheten af c*. 



Vanligtvis äro de sålunda inneslutna barkraassorna fullt 

 skilda från hvarandra. Detta förhållande är så mycket mera 

 anmiirkningsvärdt, som stammarne oftast först berört hvarandra 

 pä de ställen der barkmassorna ligga, hvilket sålunda visar, att 

 icke trycket ensamt utan trycket i förening med årsringarnes 

 förändrade tillväxt blottar de väfnader, mellan hvilka samman- 

 växning kan ega rum. Någon gång finner man likväl smärre 

 sammanväxningar mellan de af årsringarne inneslutna bark- 

 lagren; men då någon förträngning af nämnda lager ej kunnat 

 ega rum, har sammanväxningen på dessa ställen härmed måst 

 afstanna. 



i alla af mig undersökta fall har sammanväxningen — så- 

 som hos de å tafl. XVI fig. 1 afbildade almstammarne är fal- 

 let — förr inträdt på ena sidan än på den andra. 



Tidsskilnaden vexlar högst betydligt. Medan den hos å tafl. 

 XV fig. 2 afbildade granstammar utgjort endast 1 år och hos 

 de å tafl. XV fig. 5 återgifna tallstammarne 2 år, förekomma andra 

 fall, då skilnaden utgör omkring 10 år. Bland Kongl. Skogs- 

 institutets samlingar finnes en afskärningsyta af tvänne gran- 

 stammar, som visar, att kambiernas sammanslutning inträdt 9 

 år tidigare på ena än på den andra sidan. 



Under sådana förhållanden uppvisar vanligen tvärsnittet en 

 eller flera afbrutna årsringar. Dessa årsringar uppgå hos de a 

 tafl. XV fig. 5 afbildade tallstammarne till icke mindre än 7 

 stycken för den ena och II stycken för den andra, hvilket visar, 



Öfversigt af K. Vei.-Akad. Förh. Arg. 41. N:o 5, 7 



