ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRIIANJ)L1NGAH 1 884, N:0 5. 101 



vågformiga böjningar, såsom tafl. XV fig. 2 vid a visar. Dessa 

 vägtbrmiga böjningar hafva gifvit upphof åt årsringarnes ojemna 

 gränser. Orsaken till denna rymlighet inses af tafl. XV fig. 2, som 

 visar, att i tvärsnittet barkens längd från d till sammanväx- 

 ningspunkten c samt från denna till e varit större än kortaste 

 afståndet mellan d och e. 



Barkens rymlighet blir vid tilltagande tjocklek hos stammen 

 mindre, och omsider inträder äfven här transversalspänning, hvar- 

 före också årsringarnes bredd utåt aftager. Dock är deras bredd 

 fortfarande större på de ställen, som ligga midt för förenings- 

 ytan, hvilket förklaras derigenom, att starkare tillopp af närings- 

 safter här eger rum. 



Safttilloppet blifver utanför sammanväxningsstället af det skäl 

 ymnigare, att stammarnes kambialytor ofvanför föreningsstället 

 äro sammanlagdt större än den efter sammanväxningen förenade 

 kambialytan. Genom mätning af sammanväxta stammar har 

 jag nämligen funnit, att stammarnes sammanlagda omkrets 

 ofvanför föreningsstället normalt är större än omkretsen i sam- 

 manväxningsstället. 



I fråga om de sammanväxta tallgrenar, af hvilka en genom- 

 skärningsyta finnes afbildad å tafl. XV fig. 5, och som den ene 

 legat öfver den andre och bådas längdsträckning varit i det 

 närmaste horisontal, erhöllos vid mätningen följande resultat: 



Ofvanför samman- I sammanväx- 

 växningsstället. ningsstället. 



Den öfre stammens omkrets 145 mm 

 » undre » » 139 » 



232 mm. 



Summa 284 mm. 232 mm. 



Skilnaden utgör alltså 284 — 232 = 52 mm. Sålunda hafva 

 de nedstigande näringssafterne större utbredning ofvanför än i 

 föreningsstället, hvarföre de här måste sammanträngas. Denna 

 saramanträngning inträder vid stammarnes öfre föreningsvinkel 

 och blir störst på ömse sidor om denna. Här kommer alltså 

 en rikligare tillgång på näringssafter att förefinnas, hvarigenom 



