ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. F()R11ANUL1NCJ AR 1884, N:0 5. 105 



grönskat och blommat, samt visade knai)|.)t mindre trefnad än 

 de båda andra. 



IV. 



De vilkor, som måste uppfyllas, för att sammanväxning 

 mellan vedstammar skall inträda, hafva senast af Dr Max 

 Franke blifvit utredda. Hans framställning är jemte några 

 tillägg följande: 



l:o. Stamdelarne måste sammanträffa och härvid utöfva 

 tryck mot hvarandra. Der nödigt tryck icke eger rum, såsom 

 i fråga om smala, böjliga stammar är fallet, eger sammanväx- 

 ning ej rum. 



2:o. Sammanväxning inträder endast mellan individ af 

 samma art. Gran och silfvergran utgöra härifrån (enligt GÖP- 

 PERt) ett undantag. 



3:o. De väfnader, med hvilka stamdelarne i beröringsstäl- 

 let sammanträffa, måste vara lefvande, innehålla celler, som 

 fortfarande besitta delniagsförmåga. Sammanväxning kan så- 

 lunda ega rum i barkparenkymet, mjukbastet oeh kambiet, men 

 deremot icke i peridermet, hårdbasten eller den utbildade veden. 



Härtill bör läggas ännu ett, visserligen negatift vilkor, näm- 

 ligen det, att friktion mellan de skilda delarne icke må förefin- 

 nas. Friktion framhålles af Seidel^) såsom en nödvändig för- 

 utsättning för sammanväxningen, och han tillägger, att de flesta 

 sammanväxningar måste inträda på våren, sedan friktionen be- 

 fordrande stormar rasat ut. Afven Franke-) medgifver, att 

 friktion befordrar denna förening, i det han sid. 326 säger: 

 »Gegenseitige Reibung ist wohl nur als ein vom Druche beding- 

 tes Moment anzusehen, welches freilich fördernd in dem Vereini- 

 gungsprocess eingreift.» 



Att friktionen, hvars betydelse skulle ligga deri, att de 

 yttre döda barklagren (skorpbarken) bortsletes, hvarken är ett 

 nödvändigt vilkor för, ej heller befordrar sammanväxningen, kan 

 man af trenne skäl finna: 



') ]. c. 

 2) 1. c. 



