169 



Ofversigt af Kongl. Vetenskaps-Akiulernieus Förhatidliiigiir, 1884. N:o 5. 



Stockholm. 



Olli en ny metod för aluntillverkniiig i Sverige. 

 Af Alfr. Lakson, 



[Meddeladt den 14 Maj 1884.] 



Aluntillverkningen är en i Sverige ganska gammal industri- 

 gren, ehuru nu af ringa betydenhet. Den infördes redan i bör- 

 jan af förra århundradet och grundades på den i vår siluriska 

 formation förekommande »alunskifFern», en starkt bituminös, kali- 

 haltig lerskiffer, rikligt impregnerad med svafvelkis. Bearbet- 

 ningen af detta material har sedan länge tillbaka skett på föl- 

 jande sätt. Skiffern rostas först i öppen luft, i s. k. rostfyrar, 

 hvarvid den nybrutna skiffern upplägges hvarftals med utbränd 

 skiffer, som användts till eldning af afdunstningspannor m. m., 

 samt med redan bränd och utlakad, våt skiffer, och rostas vid 

 möjligast låg glödgningstemperatur. Den redan urlakade skif- 

 ferns vattenhalt bidrager att nedsätta temperaturen och med- 

 dela den för rostgasernas reaktion på bergarten önskliga fuktig- 

 heten. Den nybrutna malmens svafvelkis ger härvid upphof åt 

 sura rostgaser och jernsulfater, hvilka anfräta bergarten och 

 dermed bilda sulfater af alkalier, kalk, magnesia och lerjord. 

 Efter en längre tids förlopp utlutas det rostade materialet, hvar- 

 vid fås en rålut, innehållande företrädesvis jernsulfater och kali- 

 alun. Efter rålutens koncentrering kristalliserar den senare först 

 i mycket orent tillstånd (s. k. saffian) och moderluten förenas 

 med nästa rålut. Genom detta slags arbete samlar sig jern- 

 halten alltmer i moderluten efter alunkristalliseringen, som slut- 



